31.10.2025 Справа № 363/2778/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

судді Олійник С.В.,

за участі секретаря Онопрієнка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського місткого нотаріального округу Горбуров Кирил Євгенович про скасування арешту,

встановив:

22.05.2025 позивач звернувся до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського місткого нотаріального округу Горбуров Кирил Євгенович про скасування арешту.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що19 листопада 2024 року було відкрито спадщину після померлого ОСОБА_3 .. 08 лютого 2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. заведено спадкову справу №08/2025, відповідно до якої він є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, після смерті ОСОБА_3 . До складу спадщини, зокрема, входить домоволодіння, частини за адресою АДРЕСА_1 . Однак, згідно повідомлення, яке міститься в довідці про склад спадкоємців надано приватним нотаріусом від 22.02.2025 №28/02-14, спадкове майно перебуває під обтяженням у виді арешту на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області ДП-6 від 24.12.2009. Зазначає, що у зв`язку з вирішенням зазначеного спору, підстави для обтяження спадкового майна відсутні. Просив скасувати зазначений арешт.

Процесуальні дії у справі.

25.07.2025 ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області провадження по даній справі було відкрито і постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

26.08.2025 ухвалою Вишгородського районного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, витребувано з канцелярії Вишгородського районного суду матеріали цивільної справи №2-555/10.

Позиції учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, від позивача надійшла заява про розгляд справ за відсутності його та представника, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, направив на електрону адресу суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності проти зняття арешту не заперечує.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбуров К.Є. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. Про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового засідання, не надсилав.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи, що заявник просив проводити розгляд справи без її участі, всі заінтересовані особи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце, у судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення судового засідання не подали, зважаючи на те, що їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, то суд приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності вищевказаних учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із довідки про склад спадкоємців, спадкоємцями ОСОБА_3 є його син ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкова справа після смерті ОСОБА_3 зареєстрована 08.02.2025 року приватним нотаріусом Горбуровим К.Є.

Судом досліджено матеріали цивільної справи №2- 555/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_6 про визнання та скасування свідоцтва про право спадщину та визнання права власності на спадкове майно та встановлено наступне.

24 грудня 2009 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області накладено арешт на частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті.

31 грудня 2009 року Вишгородською районною державною нотаріальною конторою за №9406450 здійснено реєстрацію запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

21 травня 2010 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_6 про визнання та скасування свідоцтва про право спадщину та визнання права власності на спадкове майно задоволено.

31 серпня 2010 року рішення Вишгородського районного суду Київської області скасовано та постановлено нове рішення. Визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 право власності за кожним на 1/6 частини житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 31 серпня 2010 року. Питання скасування арешту не вирішувалось.

Застосовані норми права.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зазначені принципи сформулювало і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до положень частин першої та другої ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власниками права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом.

У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 4 ст. 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Статтями 316-320, 321, 328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 15.05.2013 року в справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Пунктом 9 постанови №5 від 03 червня 2016р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із ст. 4 та ст. 5 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Оскільки арешт на частину домоволодіння був накладений як захід забезпечення позову у справі №2-555/10, спір за якою остаточно вирішено, підстави для подальшого обмеження спадкового майна відсутні, тому позивач правонаступник померлого власника ОСОБА_1 звернувся обґрунтовано, і його позов про скасування арешту підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, у позовній заяві позивач не просив стягувати з відповідача судовий збір. У зв`язку із цим, суд вважає розумним та справедливим не стягувати судовий збір з відповідача.

Керуючись ст.ст. 258-260, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбуров Кирил Євгенович про скасування арешту задовольнити.

Арешт, накладений згідно ухвали Вишгородського районного суду Київської області суду від 24 грудня 2009 року на частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.В. Олійник