Єдиний унікальний номер судової справи: 945/1968/23
Провадження № 22-ц/812/1808/25 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

03 листопада 2025 року м. Миколаїв справа №945/1968/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Коростієнко Н.С.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01 травня 2025 року, ухвалене у складі головуючого судді Шаронової Н.О. в приміщенні цього ж суду в м. Миколаєві, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, -

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала наступним.

Позивачка вказувала, що на її утриманні перебуває донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею.

Відповідач по справі, батько дитини ОСОБА_2 , за рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 08 жовтня 2013 року є платником аліментів на користь позивача на утримання дочки у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 вересня 2013 року, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з розрахунком державного виконавця Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області від 07 лютого 2023 року № 491 у боржника ОСОБА_2 мається заборгованість зі сплати аліментів за період з серпня 2022 року по січень 2023 року у розмірі 22548 грн 50 коп.

Позивачка зазначала, що у доньки ОСОБА_4 погіршився стан здоров`я, а саме у дитини виникли проблеми зі шкірою обличчя, у зв`язку з чим, виникла необхідність звернення до лікарів дерматологів для проходження курсу лікування, проведення процедур, прийняття лікарських препаратів, на які було витрачено 30 513 грн 02 коп.

Посилаючись на те, що відповідач добровільно не бере участі в додаткових витратах на лікування дитини, збільшивши розмір позовних вимог, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь половину вартості понесених додаткових витрат на лікування дочки, що складає 28 707 грн 50 коп.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на недоведеність розміру додаткових витрат на дитину.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01 травня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 28707 грн 51 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп.

Суд першої інстанції взявши до уваги витрати, які були здійсненні позивачем, у зв`язку зі станом здоров`я спільної з відповідачем дитини, виходячи з принципу обов`язку обох батьків утримувати дитину та нести додаткові витрати на дитину, дійшов висновку про задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на істотне порушення норм цивільно-процесуального закону та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідач зазначав, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги його заперечення про те, що в матеріалах справи маються чеки на лікування, які написані від руки, також в матеріалах справи не має підтвердження, що особи, які видавали чеки на ліки мають право на продаж медичних препаратів та відповідний КВЕД.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу позивачка не скористалась.

Відповідач в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим за місцем реєстрації про день, час і місце розгляду справи (а.с.153).

Позивачка ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на обізнаність відповідача про стан здоров`я дитини, а також необхідність її лікування та не спростування розміру понесених додаткових витрат.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивачки, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 29 листопада 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2014 року, яке набрало законної сили 21 лютого 2014 року (а. с. 9).

У шлюбі у подружжя народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 08 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили 21 жовтня 2013 року, з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 вересня 2013 року, до повноліття дитини.

06 квітня 2016 року Миколаївським районним судом Миколаївської області на підставі зазначеного вище рішення суду видано виконавчий лист у справі № 480/2176/13-ц, який знаходиться на виконанні в Миколаївському відділі державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а. с. 10 і на звороті).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням з примусового виконання вказаного виконавчого листа слідує, що станом на 07 лютого 2023 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з 01 серпня 2022 року по 31 січня 2023 року складає 22549 грн 50 коп. (а. с. 11).

Згідно консультації спеціаліста лікаря ОСОБА_5 дитячого відділення дерматології Миколаївської філії ТОВ «МЕДКАЛ АДВАНС» від 25 листопада 2022 року неповнолітня ОСОБА_3 має захворювання шкіри обличчя (акне), у зв`язку із чим потребує лікування та догляду. На підтвердження проходження лікування дитини позивачкою надано консультаційні висновки спеціалістів медичного центру «Династія».

Ці обставини відповідач не оспорював.

На підтвердження понесених витрат на лікування дочки за консультаційними рекомендаціями лікарів позивакою надані суду копії товарних чеків на суму 36 810 грн та квитанції 26 605 грн (а.с. 14-25, 49-59).

Перевіряючи у межах повноважень, встановлених процесуальним законом, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, а також надаючи оцінку аргументам апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами частини першої, другої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Під час розгляду справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд першої інстанції з урахуванням медичних документів, що підтверджують наявність у дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , захворювання шкіри обличчя, яке зумовлює необхідність її тривалого лікування, що не оспорював відповідач, та містять рекомендації лікарів, оплату призначених ліків та процедур, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 одноразово додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 28 707, 50 грн. Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким розміром цих додаткових витрат, оскільки вони підтверджені відповідними призначеннями медичних препаратів, що зафіксовані в медичних документах та відповідають наданим копіям чеків та квитанцій на їх придбання.

Самі по собі доводи апеляційної скарги в частині недоведеності розміру понесених витрат на підставі наданих позивачкою чеків на лікування, заповнених рукою, та без підтвердження права осіб, які видавали ці чеки на ліки, на продаж медичних препаратів та відповідний КВЕД висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів на свій розсуд.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Оскільки рішення суду першої інстанції, яким в позові відмовлено, за наслідками апеляційного перегляду залишено без змін, судові витрати у справі покладаються на позивача, а тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат апеляційним судом.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повне судове рішення складено 04 листопада 2025 року.