Справа № 166/1680/25
Провадження № 2/166/571/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 листопада 2025 року с-ще Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Фазан О. З.,
за участі секретаря судового засідання Приймачук О. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" (далі ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ "Фінтраст Україна" від 25.11.2024 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал".

Зазначає, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачкою за кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 119312 грн 64 коп., з яких: 18819 грн 08 коп. заборгованість за сумою кредиту, 87320 грн 26 коп заборгованість за процентами, 13173 грн 30 коп заборгованість за процентами, нарахованими позивачем за 35 календарних днів.

У зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача на користь товариства вказану заборгованість та судові витрати.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази від АТ КБ «Приватбанк» про перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 ..

До суду 17.10.2025 року від АТ КБ «Приватбанк» надійшла інформація про зарахування 04.07.2023 на карту № НОМЕР_2 ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 19000 грн.

Ухвалою суду від 03.11.2025 року постановлено заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив справу розглянути без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечив.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву не подала.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом установлено, що 04липня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 укладено договір № 3793052 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Кредитний договір), який підписаний електронним підписом відповідачки шляхом відтворення одноразового ідентифікатора Т515.За умовами Кредитного договору ТОВ "Лінеура Україна" надає ОСОБА_2 кредит у розмірі 19000 гривень (п. 1.2 Кредитного договору) строком на 360 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п. 1.3 Кредитного договору). За користування кредитом клієнт сплачує ТОВ "Лінеура Україна" проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 2% в день, яка застосовується в межах всього строку кредиту (п. 1.4.1 Кредитного договору). Знижена процентна ставка становить 1,10% в день та застосовується якщо клієнт до 03.08.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п. 1.4.2 Кредитного договору).

ТОВ "Лінеура Україна" на виконання умов Кредитного договору 04 липня 2023 року надало відповідачці кредит у розмірі 19000 грн, перерахувавши на платіжну картку № 318900, указаною відповідачкою при укладенні Кредитного договору, що підтверджується листом ТОВ "Універсальні платіжні рішення" № 162-3105 від 31.05.2024,копією договору на переказ коштів, укладеного між ТОВ "Універсальні платіжні рішення" та ТОВ "Лінеура Україна" № ФК -П -19/03-01 від 12.03.2019 року, інформацією Приватбанку № 20.1.0.0.0/7-251006/96502-БТ від 09.10.2025 року.

24 травня 2024 року ТОВ "Лінеура Україна" відступило право вимоги до відповідачки за Кредитним договором ТОВ "ФК "Фінтраст Україна", згідно з договором факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року.

Згідно до реєстру боржників ТОВ "Лінеура Україна" відступило ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3793052 на суму 106139,34 грн , в тому числі 18819,08 грн - заборгованість за сосновною сумою боргу, 87320,26 грн - за відсотками .

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості ТОВ "Лінеура Україна", що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 24.05.2024, тобто на момент відступлення права грошової вимоги позивачу за кредитним договором становила 106139 грн 34 коп., з яких 18819 грн 08 коп тіло кредита, 87320 грн 26 коп проценти за користування кредитом. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" позивачем за 35 календарних днів було додатково нараховано відповідачці відсотки за користування грошовими коштами за процентною ставкою 2% у сумі 13173 грн 30 коп.

Відповідачкою заборгованість за кредитним договором не спростована, та останньою щодо правильності розрахунків такої заборгованості не надано заперечень.

Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ "Фінтраст Україна" від 25.11.2024 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал"

Згідно з частинами першою, третьою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши укладення між первісними кредиторами та відповідачкою Кредитного договору, наявність заборгованості за ним, перхід права вимоги за вказаним договором до позивача, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині у повному розмірі та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" заборгованості у загальній сумі 119312 грн 64 коп, з яких тіло кредиту 18819 грн 08 коп., заборгованість за процентами нарахована первісним кредитором 87320 грн 26 коп., заборгованість за процентами нарахована позивачем за 35 календарних дні 13173 грн 30 коп.

Щодо нарахування інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань та 3% річних на підставі статті 625 ЦК України суд зазначає наступне.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання органу (особі), який здійснюватиме примусове виконання рішення суду в порядку ч.ч. 10, 11 ст.265 ЦПК України, нарахувати інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, то суд прийшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 10000 грн, які підтверджуються договором про надання правничої допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, актом № 10357 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, рахунком на оплату № 10357-22/09-2025 від 22 вересня 2025 року.

Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 141 ЦПК України, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

З огляду на викладене, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн, загалом 5422 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 526, 549, 610, 611, 625, 629, 1048-1050, 1077 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2) заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3793052 від 04 липня 2023 року в загальній сумі 119312 (сто дев`ятнадцять тисяч триста дванадцять) гривень 64 копійки, з яких 18819( вісімнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять ) грн 08 коп заборгованість за тілом кредиту,87320 ( вісімдесят сім тисяч триста двадцять ) грн 26 коп- за процентами нарахована первісним кредитором ,13173 ( тринадцять тисяч сто сімдесят три ) грн 30 коп - за процентами нарахована позивачем за 35 календарних дні .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал"судові витрати, а саме: 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору та 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

В задоволені решти вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О. З. Фазан