Провадження № 2/357/1263/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Кардаш О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 м. Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2024 року адвокат Семенюта Руслан Анатолійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив: стягнути з відповідача на користь позивача 30849,49 грн матеріальної шкоди та 100000,00 грн моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.07.2024 близько 20:00 год. біля двору будинку, де проживає ОСОБА_1 , на неї був здійснений напад собаки породи «Алабай», який належить ОСОБА_2 та який перебував на вулиці без намордника, без повідка та без господаря. Собака відповідача збила з ніг позивача, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження: розтягнення та перенапруження інших та не уточнених елементів колінного суглоба, забій нижньої частини спини та таза, розшарування заднього рогу медіального меніска. По факту нападу собаки, позивачка викликала наряд поліції та ними було складено протокол серії ВАД №101496. Постановою Адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №326 про накладення адміністративного стягнення від 04.09.2024, відповідача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке визначена ч. 3 ст. 154 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. При розгляді адміністративних матеріалів відповідач свою вину визнав повністю та щиро розкаявся, хоча й вибачення в позивача не попросив. У зв`язку з вищевказаними подіями позивач на наступний день 20.07.2024 вимушена була звернутись за медичною допомогою до КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2». Позивача було направлено на рентген, проведено обстеження, поставлено діагноз: розтягнення та перенапруження інших та не уточнених елементів колінного суглоба, забій нижньої частини спини та таза, та надано рекомендації (діклосейф-гель 2-3 р/д 20 дн., оксилітен по 1 амп. 1 р/д 5 днів при сильних болях, оксилітен по 1 таб. 1 р/д 10 днів після їжі, омез 40 мг по 1 таб. за 1 год. до їди, серрата 10 мг 1 таб 3 р/д 10 днів, остеоцитрат МАКС по 1-2 саше 1 р/д 25-30 днів, рентгеноконтроль через 5-7 днів, холод, подальший нагляд та лікування в сімейного лікаря та травматолога. Як наслідок 20.07.2024 року позивачем було витрачено на лікування 3589 грн. 50 коп. та 140 грн. на проїзд (Чупира-Біла Церква, та Біла Церква - Чупира та по м. Біла Церква). 25.07.2024 року позивачу ТОВ «БЦ Медімпульс» було проведено МРТ, у зв`язку з чим 25.07.2024 року позивачем було витрачено на лікування 2103 грн. 40 коп. та 140 грн. на проїзд (Чупира-Біла Церква, Біла Церква - Чупира та по м. Біла Церква). 27.07.2024 року у зв`язку з продовженням лікування позивач звернулась в клініку сучасної медицини «ІМЕД», де їй було також встановлено діагноз: пошкодження медіального меніску лівого колінного суглобу, синовіт, кіста Бебнера, больовий синдром, та рекомендовано структум по 1 таб 2 р/д 6 тижнів, Цикло 3 форт по 1 таб 3 р/д 14 днів, носити ортез 4 тижні, ходьба з милицями. 27.07.2024 року Позивачем було витрачено 3141 грн. 10 коп. на лікування та 897 грн. на проїзд (Чупира-Біла Церква, Біла Церква - Чупира, та по м. Біла Церква). 13.08.2024 року позивач у зв`язку погіршенням стану здоров`я звернулась в клініку «Гармонія», де їй рекомендовано неогабін 75 мг 1 таб 2р/д„ оксилітен 1 таб. в день після їди - 2-3 дні, оме 20 мг 1 таб 2 р/д. 13.08.2024 року позивачем було витрачено 2616 грн. 10 коп. на лікування та 140 грн. на проїзд (Чупира-Біла Церква, Біла Церква - Чупира, та по м. Біла Церква). 23.08.2024 року позивачу в ТОВ «БЦ Медіумпульс» було проведено комп`ютерну томографію поперекового відділу хребта та комп`ютерну томографію лівого колінного суглоба, за що сплачено 2800 грн. та витрачено 877,20 грн. на проїзд (Чупира-Біла Церква, Біла Церква - Чупира). 02.09.2024 року позивачу в ТОВ «БЦ Медіумпульс» було проведено денситометрію, за що сплачено 850 грн. та витрачено 150 грн. на проїзд (Чупира-Біла Церква, Біла Церква - Чупира, та по м. Біла Церква). 03.09.2024 року позивач отримала результати денситометрії та купувала ліки на суму 560,60 грн., у зв`язку з чим також витратила 150 грн. на проїзд (Чупира-Біла Церква, Біла Церква - Чупира, та по м. Біла Церква). 04.09.2024 року позивач їздила у м. Білу Церкву за довідкою з лікарні, у зв`язку з чим також витратила 604,16 коп. на проїзд (Чупира-Біла Церква, Біла Церква - Чупира, та по м. Біла Церква). 05.09.2024 року позивачем було витрачено на придбання ліків 769 грн. 89 коп. 16.09.2024 року позивачем було витрачено на придбання ліків 8173 грн. та 150 грн. на проїзд (Чупира-Біла Церква, Біла Церква - Чупира, та по м. Біла Церква). 25.09.2024 року позивачем було витрачено на придбання ліків 2857 грн. 50 коп. та 140 грн. на проїзд (Чупира-Біла Церква, Біла Церква - Чупира, та по м. Біла Церква). Позивач тривалий час обмежена у пересуванні, користується милицями та й досі потребує подальшого лікування, медичного спостереження та реабілітації. Як наслідок відповідачем було заподіяно матеріальну шкоду, яка полягає у витратах позивача на лікування у сумі 27 461,09 грн та на проїзд у сумі 3388,4 грн, на загальну суму 30849,49 грн., що підтверджується відповідними доказами. Окрім того, в результаті протиправних дій відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яку позивач, враховуючи характер та тривалість завданих моральних страждань, виходячи з вимог розумності та справедливості, оцінює в 100 000 грн. Так, протиправними діями відповідача позивачу завдано фізичного та морального болю, порушено спокій та нормальний життєвий ритм, зашкоджено реалізації всіх особистих планів. За ці місяці внаслідок свого стану позивач вимушено змінила спосіб свого життя. Зокрема, вона проживає в приватному будинку та має земельну ділянку, однак, оскільки отримана травма завдає болів та викликає труднощі у пересуванні, вона вимушена була перекласти всі свої домашні обов`язки на інших. Крім того, багато часу позивачем витрачено на поїздки до м. Біла Церква (за отримання лікування, придбанням ліків, звернення до відповідних органів за захистом свої прав). Все це по сей день змушує позивача перебувати в постійному стресі. Відповідач не вчинив жодних дій щодо відшкодування заподіяної ним шкоди.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 жовтня 2024 року головуючим по справі визначено суддю Кошель Б.І.

Ухвалою судді від 05 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Судом 22.04.2025 р. за вх..№21705 отримано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача адвокат Федоркін А. В. просив суд: визначити обґрунтований розмір матеріальної шкоди на основі належних доказів; відмовити в задоволенні вимог про моральну шкоду в повному обсязі; зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У відзиві зазначив, що вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 30849,49 грн. не відповідають об`єктивно встановленим фактичним обставинам справи, визначення шкоди та розміру заявленого компенсаційного відшкодування є завищеними та не підтвердженими належними документальними та експертними доказами. Позивач заявляє про витрати на суму 30849,49 грн, однак: позивач отримала основний діагноз: Довідка КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» «Розтяг зв`язок лівого коліна. Забій попереку та тазу» та консультаційний висновок «Розтягнення та перенапруження інших та неуточнених елементів колінного суглоба» чимало чеків не містять жодної прив`язки до лікування саме цієї травми. Натомість в справі присутні консультаційні висновки на які слід звернути увагу: - Протокол СКТ обстеження № 91990 Комп`ютерна томографія лівого колінного суглобу ЕЕД-2 мЗв де зазначено що : Травматичних змін кісток лівого колінного суглобу не виявлено. - Магнітно-резонансна томографія правого колінного суглоба де вже зазначено: Деформуючий остеоартроз колінного суглоба І ст. Розшарування заднього рогу медіального меніска Stoller II. Синовіт. Кіста Бейкера, хоча в матеріалах справи присутнє направлення саме на ренген Лівого колінного суглоба. - Протокол СКТ обстеження № 91989 Комп`ютерна томографія поперекового відділу хребта: де зазначено перелік хронічних захворювань та захворювань не пов`язаних із травмами «Дегенеративний остеохондроз, спондильоз, спондилоартроз поперекового відділу хребта. Грижі Шморля. Протрузії міжхребцевих дисків L1-L2, L2-L3, L3-L4, L4-L5. - Денситометрія поперекового відділу хребта і області тазостегнових суглобів взагалі стосується остеопенії (захворювання, що характеризується зниженням щільності кісток) в справі міститься направлення на даний діагностичний метод через діагноз «Остеопороз», що ніяк не пов`язується із травмами колінного суглоба. - препарат ФЛЕКСИЛІНІК FlexyLink 80мг/мл р-н для ін. в Aerazen Lab St, Han 1214 958 ПДВ 7% шпр вартістю вартістю в 5500 грн взагалі не зустрічається в жодному консультаційному висновку. Частина витрат пов`язана з медичними закладами, що не мають відношення до офіційної програми лікування. Частина процедур (МРТ, КТ, денситометрія) могла бути необов`язковою, якщо лікар не зафіксував пряму потребу у дорогих діагностичних методах, а саме на надав на це направлення які відсутні в матеріалах справи, їх вартість не підлягає повному відшкодуванню. Ряд заявлених сум (чеків) не мають належного підтвердження. Позивачкою подано численні підтверджуючі квитанції щодо витрат на лікування та транспорт, проте їх загальна сума не має належного об`єктивного підтвердження зв`язку з безпосередніми наслідками нападу. З огляду на велику кількість окремих звернень до медичних установ, а також можливість повторних візитів за плановим лікуванням. Таким чином, доводи позивача про те, що їй завдано матеріальну шкоду на загальну суму 30849,49 грн, грн. не підтверджуються жодними належними, достатніми та допустимими доказами, а отже позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені в повному обсязі через їх недоведеність. Відповідач не заперечує, що внаслідок інциденту позивачка зазнала моральних страждань, однак заявлений розмір компенсації 100000 грн. вважається надмірно завищеним. Обставини справи свідчать, що позивачка, маючи можливість звернутися до медичних експертів, не надала кваліфікованих висновків щодо об`єктивного розміру заподіяних моральних збитків. Водночас у справі відсутні висновки психолога чи психіатра, не подано доказів втрати працездатності або тривалої реабілітації, напад не призвів до каліцтва або інвалідності.

Представник позивача адвокат Семенюта Р. А. направив до суду заяву про збільшення позовних вимог, яка була зареєстрована канцелярією суду 29.07.2025 р. за вх..№42382, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача 37129,19 грн матеріальної шкоди та 100000,00 грн моральної шкоди. Заява мотивована тим, що у зв`язку з тим, що внаслідок отриманих 19.07.2024 року травм позивач продовжує лікування у зв`язку з чим проходить додаткові медичні обстеження та несе додаткові витрати на придбання медичних препараті та засобів, вважаю за необхідне збільшити розмір позовних вимог на суму - 6276,70 грн., таким чином загальна сума буде становити - 37 126,19 грн.

Судом 22.09.2025 р. за вх..№53870 отримано заперечення на заяву про збільшення розміру позовних вимог, в яких представник відповідача адвокат Федоркін А. В. зазначив, що сторона відповідача вважає, що надані позивачем додаткові докази не тільки не підтверджують зв`язок понесених витрат із травмою, отриманою 19.07.2024, а навпаки підсилюють позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву. Аналіз доданих документів свідчить, що додаткові витрати спрямовані на діагностику та лікування численних хронічних захворювань позивача, які не мають жодного причинно-наслідкового зв`язку з інцидентом. Витрати на лікування артрозу, а не травми. Основними статтями додаткових витрат є: придбання імплантату для внутрішньосуглобових ін`єкцій PROMOVIA вартістю 4 700 грн (чек від 11.06.2025) та придбання препаратів "Моваліс", "Мовекс Актив" та інших на суму 1576,70 грн (чек від 05.05.2025). Позивач намагається стягнути з відповідача вартість дороговартісного лікування хронічного артрозу, а не наслідків падіння. Невідповідність медичних документів заявленій травмі. Первинний діагноз позивача "Розтяг зв`язок лівого коліна. Забій попереку та тазу". Однак нові документи свідчать про масштабні обстеження та лікування, які виходять далеко за межі цієї травми. Більше того, з довідки Національного інституту раку від 05.05.2025 вбачається, що позивач проходить лікування у зв`язку з діагнозом "Папілярний/Фолікулярний рак щитоподібної залози". Цей факт пояснює численні візити до медичних закладів та загальний стан здоров`я, але не має відношення до відповідальності ОСОБА_2 .

Сторони в судове засідання не з`явилися, представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом 23.09.2025 р. за вх..№54497 отримано заяву, в якій представник позивача адвокат Семенюта Р. А. просив проводити розгляд справи без участі позивача та представника, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Федоркін А. В. направив до суду заяву, яка була зареєстрована канцелярією суду 23.09.2025 р. за вх..№54370, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності відповідача та представника.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні, що відбулося 23.09.2025, сторони надавали пояснення.

Позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Федоркін А. В. позові вимоги визнав частково, а саме матеріальну шкоду в розмірі 15000,00 грн та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн, в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №101496 від 15.08.2024, громадянин ОСОБА_2 19.07.2024 близько 20:00 год. по АДРЕСА_1 , порушив правила тримання собаки, що призвело до того, що його собака породи Алабай вибігла на вулицю та збила з ніг громадянку ОСОБА_1 , внаслідок чого було завдано шкоду її здоров`ю, у вигляді травми коліна: розшарування заднього рогу медіального меніска.

Постановою Адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №326 про накладення адміністративного стягнення від 04.09.2024, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке визначена ч. 3 ст. 154 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. Адміністративне правопорушення полягає в тому, що 19.07.2024 року близько 20 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 він допустив самовільний вигул (поза межами території приватного домоволодіння) своєї собаки породи «Алабай», що спричинило заподіяння фізичної шкоди здоров`ю громадянці ОСОБА_1 (відповідно до протоколу магнітно-резонансної томографії від 25.07.2025).

Згідно Консультаційного висновку спеціаліста КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» від 20.07.2024, ОСОБА_1 проведено обстеження та встановлений діагноз: основний - розтягнення та перенапруження інших та не уточнених елементів колінного суглоба; супутній - забій нижньої частини спини та таза. Рекомендовано: діклосейф-гель 2-3 р/д 20 дн., оксилітен по 1 амп. 1 р/д 5 днів при сильних болях, оксилітен по 1 таб. 1 р/д 10 днів після їжі, омез 40 мг по 1 таб. за 1 год. до їди, серрата 10 мг 1 таб 3 р/д 10 днів, остеоцитрат МАКС по 1-2 саше 1 р/д 25-30 днів, рентгеноконтроль через 5-7 днів, холод, подальший нагляд та лікування в сімейного лікаря та травматолога. Було направлено на рентгенограму лівого колінного суглобу.

Відповідно до довідки КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» від 04.09.2024 за №03-04/2219, ОСОБА_1 20.07.2024 р. зверталася до цілодобового травматологічного пункту ВЕ(Н)МД. Основний діагноз: розтяг зв`язок лівого коліна. Забій попереку та тазу.

25.07.2024 року позивачу в ТОВ «БЦ Медімпульс» було проведено Магнітно-резонансну томографію правого колінного суглобу, висновок: деформуючий остеоартроз колінного суглобу І ст. Розшарування заднього рогу медіального меніска Stoller II. Синовіт. Кіста Бейкера.

Згідно консультативного висновку спеціаліста від 27.07.2024, ОСОБА_1 , звернулася до клініки сучасної медицини «ІМЕД», де їй було встановлено діагноз: пошкодження медіального меніску лівого колінного суглобу, синовіт, кіста Бебнера, больовий синдром. Рекомендовано: структум по 1 таб 2 р/д 6 тижнів, цикло 3 форт по 1 таб 3 р/д 14 днів, носити ортез 4 тижні, ходьба з милицями.

13.08.2024 року позивач звернулась в клініку «Гармонія», де їй рекомендовано неогабін 75 мг 1 таб 2р/д, оксилітен 1 таб. в день після їди - 2-3 дні, омез 20 мг 1 таб 2 р/д.

Згідно Протоколу СКТ обстеження № 91989, 23.08.2024 позивачу в ТОВ «БЦ Медіумпульс» було проведено комп`ютерну томографію поперекового відділу хребта. Заключення: Дегенеративний остеохондроз, спондильоз, спондилоартроз поперекового відділу хребта. Грижі Шморля. Протрузії міжхребцевих дисків L1-L2, L2-L3, L3-L4, L4-L5.

Відповідно до Протоколу СКТ обстеження № 91990, 23.08.2024 позивачу в ТОВ «БЦ Медіумпульс» було проведено комп`ютерну томографію лівого колінного суглобу. Заключення: травматичних змін кісток лівого колінного суглобу не виявлено.

02.09.2024 року позивачу в ТОВ «БЦ Медіумпульс» було проведено денситометрію поперекового відділу хребта і області тазостегнових суглобів. Висновок: виявлені зміни мінеральної щільності кісток відповідають остеопенії. Рекомендації: консультація ревматолога/ендокринолога; для контролю стану мінеральної щільності кістки, після проведення курсу лікування, провести повторне дослідження через пів року.

З долучених позивачем до матеріалів справи квитанцій та чеків вбачається, що позивач в період з 20.07.2024 по 25.09.2024 витратила на лікування 27461,09 грн та та проїзд 3384,40 грн, в загальному розмірі 30849,49 грн.

З довідки ДНП «Національного інституту раку» від 05.05.2025 вбачається, що позивач має діагноз «Папілярний/Фолікулярний рак щитоподібної залози. Стан після комбінованого лікування».

Згідно консультативного висновку ДНП «Національного інституту раку» від 08.05.2025 ОСОБА_1 має діагноз: основний: М42.10 - остеохондроз хребта у дорослих, множинні відділи хребта; супутній: М15.9 поліатроз, не уточнений.

Також, 16.05.2025 р. позивачу було проведено дослідження магнітно-резонансної томографії лівого колінного суглобу без в.в.к.п. у ДНП «Національний інститут раку», висновок: MP-ознаки можуть відповідати забою надколінка. MP-ознаки лівобічною гонартрозу ІІ ст. Ділянка зміни MP-сигналу в медіальному меніску - може відповідати горизонтальному розриву тіла та заднього рогу. Екструзія медіального меніску. Ознаки застарілого пошкодження задньої хрестоподібної зв`язки без ознак порушення цілісності. Малий синовії, напівперетинчастий бурсит. Хондромаляція надколінку І ст.

Згідно дослідження магнітно-резонансної томографії поперекового відділу хребта без в/в к.п. від 16.05.2025, проведеного ДНП «Національний інститут раку» Білкевич К. І., зазначено висновок: MP-ознаки остеохондрозу, деформуючого спондильозу хребта, ускладненого випинаннями L2-L3, L4-L5; екструзіями L1-L2, L3-L4 (з ознаками компресії корінця L4 справа); протрузією L5-S1. Стеноз спинномозкового каналу І ст на рівнях L1-L2, L3-L4, L4-L5. Унковертебральний артроз з гіпертрофією суглобів. Вузли Шморля.

16.05.2025 р. позивачу було проведено дослідження магнітно-резонансної томографії кульшових суглобів без в.в.к.п. у ДНП «Національний інститут раку», висновок: MP-ознаки малого синовіїту правої клубово-понерекової бурси. Двобічний коксартроз ІІ ст. Даних за асептичний некроз голівок стегнових кісток, трабекулярний набряк на рівні сканування не отримано.

Також в матеріалах справи наявні консультативне заключення лікаря невролога від 02.06.2025, консультативний висновок травматолога від 05.06.2025, консультативний висновок ревматолога від 05.06.2025, консультативний висновок лікаря ортопеда-травматолога від 11.06.2025.

З долучених позивачем до матеріалів справи квитанцій та чеків вбачається, що позивач 05.05.2025 та 11.06.2025 витратила на лікування 6276,70 грн.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 ст.16 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №101496 зазначено та в постанові Адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №326 про накладення адміністративного стягнення від 04.09.2024 встановлено, що ОСОБА_2 допустив самовільний вигул (поза межами території приватного домоволодіння) своєї собаки породи «Алабай», що спричинило заподіяння фізичної шкоди здоров`ю громадянці ОСОБА_1 .

В ході розгляду цієї справи породу належної йому собаки відповідач не оспорював

Відповідно до Переліку небезпечних порід собак, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1164 від 10.11.2021, собака породи «Алабай» відноситься до переліку небезпечних порід собак.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 ст.1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.4 вказаної Постанови джерелом підвищеної небезпеки, належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Зазначене також передбачено п.п.4, 5, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (в тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відносини, що виникають в результаті завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, традиційно виділяють у спеціальний делікт у зв`язку з особливостями механізму завдання шкоди, а також умовами виникнення обов`язку таку шкоду відшкодувати.

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому, необхідно враховувати, що особливі правила ст.1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність з ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об`єкта буде зобов`язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

За положеннями ст.180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на який поширюється правовий режим речі. Тобто собака є майном, об`єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі ст.317 ЦК України лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

В ч.5 ст.319 ЦК України зазначається, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Усвідомлення цього власником та здійснення свого права власності лише в межах та порядку, встановленому законом, є необхідним для убезпечення інших людей від негативних наслідків, які може спричинити недбале використання свого права власності на собаку господарем.

Утримуючи собаку, її господар має знати і розуміти не тільки свої права, але й обов`язки, і усвідомлювати необхідність їх узгодження з правами і свободами інших людей. Не дотримуючись цих принципових положень, порушуючи відповідні правила поводження з собаками, ставлячи життя і здоров`я інших людей в небезпеку, господар собаки порушує свій конституційний обов`язок, закріплений у ст.68 Конституції України, де зазначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. А згідно зі ст.66 Конституції України кожен зобов`язаний відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» тварини - біологічні об`єкти, що відносяться до фауни: сільськогосподарські, домашні, дикі, у тому числі домашня і дика птиця, хутрові, лабораторні, зоопаркові, циркові.

В цій же статті Закону міститься визначення терміну «домашня тварина».

Домашні тварини - собаки, коти та інші тварини, що протягом тривалого історичного періоду традиційно утримуються і розводяться людиною, а також тварини видів чи порід, штучно виведених людиною для задоволення естетичних потреб і потреб у спілкуванні, що, як правило, не мають життєздатних диких популяцій, які складаються з особин з аналогічними морфологічними ознаками, та існують тривалий час у їх природному ареалі.

Відповідно до ч.ч.5, 6, 8 ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; безпеку супроводжуваної домашньої тварини; безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою; наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин, а також намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України; наявність на домашній тварині нашийника з ідентифікуючими позначками. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Згідно з ч.4 ст.12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Отже, вказаними нормами законодавства передбачено, особа, яка утримує тварину, повинна відшкодовувати в повному обсязі завдану її твариною шкоду іншій особі або її майну.

Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що дії відповідача були неправомірними, між ними та завданою шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а власник джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини, відповідає за завдану шкоду відповідно до норм ЦК України.

Так, дослідженими судом доказами встановлено, що саме відповідач ОСОБА_2 19.07.2024 був власником та особою, яка утримувала собаку, який в день події збив з ніг позивача, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження. Зазначене визнається стороною відповідача.

Отже, відповідач на підставі ст.1187 ЦК України повинен відшкодувати шкоду, завдану внаслідок нападу його собаки.

Разом з тим, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності в частині стягнення з відповідачки майнової шкоди в розмірі 37126,19 грн, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині, виходячи з наступного.

Обгрунтовуючи вимоги про стягнення майнової шкоди, позивач посилається на те, що вона понесла майнові витрати в розмірі 37126,19 грн на лікування, обстеження та проїзд.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно положень частини 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень частини 7 статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, оскільки позивачем підтверджено понесення витрат на лікування в розмірі 15660,70 грн (а.с. 16, 17, 20, 23, 26, , 30, 31, 37, ) у зв`язку з травмуванням через собаку відповідача, тому такі витрати підлягають стягненню з останнього.

Судом не приймаються до уваги інші витрати позивача, оскільки вони не зазначені у листах лікарського призначення та не доведені фіскальними чеками. Крім того в інших фіскальних чеках відсутні будь які відомості щодо понесення витрат позивачем саме на лікувань ушкоджень, пов`язаних з заподіяною шкодою собакою відповідача.

Щодо визначення розміру компенсації моральної шкоди, суд зазначає таке.

Позивач зазначає, що протиправними діями відповідача їй завдано фізичного та морального болю, порушено спокій та нормальний життєвий ритм, зашкоджено реалізації всіх особистих планів. Внаслідок отриманих 19.07.2024 року травм пройшла та проходить курс лікування, тривалий час пересувалась лише за допомогою милиць. Позивач продовжує та ще невизначений час продовжуватиме амбулаторне лікування, потребує медикаментозного лікування, оскільки постійно відчуває фізичний біль. Все це, окрім фізичних страждань пригнічує позивача та постійно тримає її в стресовому стані. Позивач, враховуючи характер та тривалість завданих моральних страждань оцінює моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

Згідно із ст. 22 ЦК України особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказуванню не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Разом з тим, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

У рішенні від 12.07.2007 у справі «Станков до Боргарії» Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Однак, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачці завдано моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача, як володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки останній, допустивши порушення утримання собаки, заподіяв позивачу таким невиконанням своїх обов`язків тілесні ушкодження, при цьому не довів, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить із ступеня завданих позивачу тілесних ушкоджень, ступеня та характеру перенесених моральних страждань, що були викликані перенесенням фізичного болю. Також суд враховує вимоги розумності та справедливості. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути співмірним нанесеній моральній шкоді, при цьому відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Позивачка оцінює компенсацію за нанесену моральну шкоду відповідачем у розмірі 100 000 грн.

Разом з тим, позивачкою у повній мірі не доведено підтвердження заподіяння моральних чи фізичних страждань, викликаних діями відповідача у заявленому розмірі відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, що повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн, що є справедливою і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем моральну шкоду.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76 82, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 15660,70 грн та моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Б. І. Кошель