ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 листопада 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/3360/21

Головуючий у першій інстанції Циганко М. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1276/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Циганка М.О. від 03 червня 2025 року, місце постановлення ухвали - м. Прилуки, про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, 3% річних,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, 3% річних, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 58 462 грн. 75 коп., 3% річних, у зв`язку із заборгованістю, в сумі 1 855 грн. 71 коп., всього на суму 60 318 грн. 46 коп., у зв`язку із несплатою аліментів за період з 24.06.2019 року по 31.08.2021 року. Також позивач ставила питання про стягнення на її користь з відповідача понесених судових витрат.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.09.2021 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, 3% річних.

Оскаржуваною ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.06.2025 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, 3% річних - зупинено у зв`язку із перебуванням відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.06.2025 року, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що ухвала суду першої інстанції від 03.06.2025 року є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки її постановлено судом із порушенням норм процесуального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 25.07.2024 року у справі № 852/2а-2/24, та вказує, що в даному випадку вона звернулась до суду для захисту своїх прав ще в 2021 році. Справа була зупинена тільки з тих підстав, що відповідач перебував у ЗСУ. За доводами апелянта, станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 03.06.2025 року у матеріалах справи відсутні докази, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Апелянт вказує, що довідка від 29.04.2025 року підтверджує, що відповідач в період з 07.11.2024 року по 26.12.2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Проте, ця довідка не містить інформації відносно того, що станом на сьогоднішній день відповідач також приймає участь у заходах щодо забезпечення оборони України. Апелянт стверджує, що інтереси відповідача представляє професійний адвокат, який може без участі відповідача прийняти участь у справі, і представляти інтереси відповідача в суді. За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції необґрунтовано зупинив провадження у даній справі, внаслідок чого позивач позбавлена можливості здійснити судовий захист порушених прав.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.06.2025 року, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 03.06.2025 року. До відзиву на апеляційну скаргу, на підтвердження тієї обставини, що відповідач ОСОБА_2 станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 03.06.2025 року приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, стороною відповідача додано копію довідки військової частини НОМЕР_1 №86/гп від 19.06.2025 року про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України (а.с.95). Як вбачається із даної довідки, старший лейтенант ОСОБА_2 дійсно в період з 01.05.2025 року по 08.06.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, перебуваючи в Сумська область, Сумський район, Хотінська селищна ТГр, Сумська область, Сумський район, Сумська міська Тгр. Підстава: журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 № 7/дск від 01.05.2025, журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 № 8/дск від 01.06.2025, рапорт командира підрозділу від 19.06.2025 № 1669-в.

Згідно приписів ч.2 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.06.2025 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, 3% річних, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони даного спору належним чином повідомлені про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.1-3), ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, 3% річних, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 58 462 грн. 75 коп., 3% річних, у зв`язку із заборгованістю, в сумі 1 855 грн. 71 коп., всього на суму 60 318 грн. 46 коп., у зв`язку із несплатою аліментів за період з 24.06.2019 року по 31.08.2021 року. Також позивач ставила питання про стягнення на її користь з відповідача понесених судових витрат.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.09.2021 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, 3% річних.

30.09.2022 року відповідачем ОСОБА_2 було подано до суду першої інстанції клопотання про зупинення розгляду даної справи до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України до відміни воєнного стану (а.с.60).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.09.2022 року у складі судді ОСОБА_3 (а.с.62), провадження у даній цивільній справі №742/3360/21 було зупинено на час перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

Розпорядженням керівника апарату Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.03.2025 року (а.с.63), було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 з посади судді на підставі заяви про відставку. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2025 року (а.с.64), головуючим суддею по даній справі було визначено суддю Циганка М.О.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10.04.2025 року у складі судді Циганка М.О. (а.с.65), було прийнято до провадження дану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, 3% річних. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні на 03.06.2025 року о 10 год. 40 хв.

02.06.2025 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції клопотання про зупинення розгляду даної справи до відміни воєнного стану, оскільки проходження ним служби у складі Збройних Сил України пов`язано із прийняттям ним безпосередньої участі в заходах, необхідних для оборони України (а.с.69).

Оскаржуваною ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.06.2025 року (а.с.77) провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, 3% річних - зупинено, у зв`язку із перебуванням відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Ухвала Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.06.2025 року мотивована тим, що відповідач ОСОБА_2 на час постановлення ухвали проходить військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується витягом з наказу №456 від 05.04.2025 року, довідками військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2025 року №468 та №30/гп від 29.04.2025 року про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, відповідно до яких, ОСОБА_2 дійсно брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, перебуваючи в н.п. Яцьківка Краматорського району Донецької області, на підставі журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 року №57/дск, журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 08.12.2024 року №63/дск. Із посиланням на положення п.2 ч.1 статті 251, п.2 ч.1 статті 253 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що за вказаних вище обставин, провадження у даній справі підлягає зупиненню, до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваної апелянтом ухвали суду першої інстанції від 03.06.2025 року про зупинення провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, 3% річних, на підставі п.2 ч.1 статті 251 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.1, ч.2, ч.5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення даної норми права ґрунтуються на приписах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до ч.1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та Законами України.

Згідно з п.1 ч.1 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У зв`язку з військовою агресією проти України, Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні запроваджено воєнний стан з 05.30 24.02.2022 року, який продовжено відповідними Указами Президента України і який діє до цього часу.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 29.03.2023 року у справі №756/3462/20, провадження №61-7918св22. А саме: …Згідно зі статтею 1 Закону України Про Збройні Сили України Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної ухвали) (далі - Положення). Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України. Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА 3 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки він не надав наказ по особовому складу.

Як вбачається із матеріалів даної справи, відповідно до копії витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 № 170 від 15.08.2022 року (а.с. 61), солдата ОСОБА_2 , призначеного наказом начальника Головного інформаційно-телекомунікаційного вузла від 15.08.2022 року №34-РС, техніком відділення технічної підтримки абонентів інформаційно-телекомунікаційного центру, який прибув з Військового коледжу сержантського складу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім.Героїв Крут м.Полтава, вважати таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Як вбачається з копії витягу із наказу Міністра оборони України №456 від 05.04.2025 року (а.с.72), ОСОБА_2 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу строком на 5 років, та прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу та призначено начальником групи зв`язку та кібербезпеки (S-6) штабу НОМЕР_3 окремого батальйону безпілотних систем ІНФОРМАЦІЯ_1 . До клопотання про зупинення провадження у справі відповідачем також було надано довідку військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2025 року №468 (а.с.74) та довідку військової частини НОМЕР_1 №30/гп від 29.04.2025 року (а.с.73) про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, відповідно до якої, старший лейтенант ОСОБА_2 дійсно у період з 07.11.2024 по 26.12.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, перебуваючи в н.п. Яцьківка, Лиманська міська територіальна громада, Краматорський район, Донецька область. Підстава: журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №57/дск, журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 08.12.2024 №63/дск.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.06.2025 року, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 03.06.2025 року. До відзиву на апеляційну скаргу, на підтвердження тієї обставини, що відповідач ОСОБА_2 станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 03.06.2025 року приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, стороною відповідача додано копію довідки військової частини НОМЕР_1 №86/гп від 19.06.2025 року про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України (а.с.95). Як вбачається із даної довідки, старший лейтенант ОСОБА_2 дійсно в період з 01.05.2025 року по 08.06.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, перебуваючи в Сумська область, Сумський район, Хотінська селищна ТГр, Сумська область, Сумський район, Сумська міська Тгр. Підстава: журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 № 7/дск від 01.05.2025, журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 № 8/дск від 01.06.2025, рапорт командира підрозділу від 19.06.2025 № 1669-в.

Відповідно до ч.1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1, ч.2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до приписів ч.1 статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно положень ч.1, ч.5 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, із наданих відповідачем доказів вбачається, що ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. При цьому, згідно копії довідки військової частини НОМЕР_1 №86/гп від 19.06.2025 року (а.с.95) про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, старший лейтенант ОСОБА_2 дійсно в період з 01.05.2025 року по 08.06.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, перебуваючи в Сумська область, Сумський район, Хотінська селищна ТГр, Сумська область, Сумський район, Сумська міська Тгр. Підстава: журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 №7/дск від 01.05.2025, журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 №8/дск від 01.06.2025, рапорт командира підрозділу від 19.06.2025 № 1669-в.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 03.06.2025 року про наявність підстав для зупинення провадження у даній цивільній справі, на підставі п.2 ч.1 статті 251 ЦПК України, не можуть бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції від 03.06.2025 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Станом на хронологічну дату постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали - 03.06.2025 року, відповідач ОСОБА_2 , відповідно до зазначених вище письмових доказів, наявних у матеріалах справи, брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, відповідно період: з 01.05.2025 року по 08.06.2025 року (а.с.95).

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Розумність строків розгляду справи, згідно статті 2 ЦПК України, належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на розгляд справи упродовж розумного строку, закріплене в п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати, як право на доступ до правосуддя.

Водночас, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що право на доступ до правосуддя, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка та Шереметьєв проти України, рішення від 28 травня 1985 року у справі Ашінгдейн проти Великої Британії, рішення від 30 травня 2013 року у справі Наталія Михайленко проти України).

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються і передбачають усталений порядок їх застосування. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але і щодо національних судів (п.47 рішення Європейського Суду з прав людини від 21 жовтня 2010 року у справі Дія 97 проти України, заява №19164/04).

Тобто, принцип правової визначеності передбачає зрозумілість, прогнозованість та усталений порядок застосування процесуальних норм.

В даному випадку, норми процесуального права, зокрема, п.2 ч.1 статті 251 ЦПК України, які покладають на суд безумовний обов`язок зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, є чіткими та прогнозованими в частині того, що вони встановлюють неможливість вирішення спору у відношенні сторони спору, яка перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Розгляд справи у відношенні сторони, яка перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, в період дії воєнного стану, із порушенням приписів процесуального закону та за підстав, які не видаються переконливими, буде порушувати законні права та інтереси такої сторони і суперечити принципу юридичної визначеності (рішення Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України; п.53 рішення Європейського Суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі Устименко проти України).

Приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентують справедливий судовий розгляд щодо всіх учасників спору.

Приймаючи до уваги наведене вище, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що при постановленні оскаржуваної ухвали від 03.06.2025 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області було допущено порушення норм процесуального права, і тому дана ухвала суду підлягає скасуванню, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, не можуть бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції від 03.06.2025 року, оскільки вказані доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Виходячи із вищевказаного, апеляційний суд вважає, що висновок ухвали суду першої інстанції від 03.06.2025 року про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, 3% річних, на підставі приписів п.2 ч.1 статті 251 ЦПК України, узгоджується із нормами Закону, які регламентують дані правовідносини та документально підтвердженими обставинами, які встановлені судом.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , та залишення без змін ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.06.2025 року.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 червня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 03.11.2025 року.

Головуючий: Судді: