КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року

справа № 756/5299/24

провадження № 22-ц/824/9169/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Желепи О.В.

при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:

позивач - приватне акціонерне товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» - Плясуна Олександра Івановича на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2025 року, постановлене під головуванням судді Белоконної І.В. у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника у квітні 2024 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості та просить стягнути солідарно з останніх на користь позивача за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення заборгованість у розмірі 72 453,61 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 39 732,99 грн, 3% річних у розмірі 8 810,14 грн, витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 45,00 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення до квартири АДРЕСА_1 .

На утриманні у позивача знаходиться вищевказаний будинок, для мешканців якого ним надаються житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення.

Відповідачі отримали від позивача послуги з водопостачання та водовідведення.

Однак, відповідачі за спожиті послуги за період з 01.01.2020 по 29.02.2024 не сплатили. У зв`язку з чим у них перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 72 453,61 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» - Плясун Олександр Іванович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позовної заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивачами показання квартирних засобів обліку води не передавались. Товариство змушене було формувати повідомлення на сплату за середніми показниками. Після заміни квартирних приладів обліку води апелянтом було внесено в облікову базу фактичні показники спожитої води та проведено коригування нарахувань шляхом донарахування за фактично спожиті послуги. Законодавством України встановлено обов`язковість проведення періодичної повірки квартирних засобів обліку через міжповірочні інтервали за рахунок власників таких засобів та обов`язок щомісяця передавати показання засобів обліку води, проте відповідачі впродовж тривалого терміну ці вимоги не виконують.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі зазначають, що з моменту встановлення нових лічильників холодної та гарячої води, вони сплачували за фактично спожитий ХВП та ВГВ та за внески за абонентське обслуговування загальнобудинкового лічильника, про що повідомляли у кожному платіжному повідомленні на оплату ПрАТ «Київоводаканал».

Відповідно до листа апелянта від 13.03.2020 року незрозумілі підстави для перерахування за послуги ХВП та ВГВ за показниками неробочого лічильника, показники якого неможливо було зчитати через практично повністю запітніле зсередини віконце цього лічильника на кінець 2019 року, адже всі суми по рахунках за надані послуги від ПрАТ «АК «Київводоканал» було повністю сплачено на момент виникнення спору та борг був відсутній.

Наголошують, що борг у сумі 72 563, 91 грн з`явився у рахунку від ПрАТ «АК «Київводоканал» 01.02.2020 року. Станом на зазначену дату і в усіх попередніх рахунках боргу не було, усі рахунки були повністю сплачені. Відповідачами умови договірних взаємовідносин були виконані в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні відповідач проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не обґрунтовано та не доведено, за який конкретно період проведено перерахунок по лічильнику відповідачів. Також не надано доказів того, яка складала різниця при перерахунку між фактичними показниками та тими, за які відповідачами сплачувалися грошові кошти за отримані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Окрім того, не надано належних та допустимих доказів, з яких підстав перерахунок проведено саме у січні 2020 року на значну суму 72 563,91 грн, у той час, як зі слів позивача, до вказаного періоду позивач нараховував заборгованість за середніми показниками, яка сплачувалася відповідачами щомісячно належним чином, що також підтверджується відповідними рахунками-повідомленнями та квитанціями.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення до квартири АДРЕСА_1 . Зокрема, як убачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач ОСОБА_2 є власником 2/3 частин, а відповідач ОСОБА_1 - 1/3 частини зазначеної квартири.

Позивач є постачальником послуг з водопостачання та водовідведення до квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки позивача № 4083/8/8/02-24 від 09.04.2024, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 29.02.2024 мають борг за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 72 453,61 грн.

Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачів, вже станом на 01.01.2020 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають борг перед позивачем за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 72 453,61 грн, а також з інфляційних втрат у розмірі 39 732,99 грн та 3% річних у розмірі 8 810,14 грн. Розрахунку та відповідних доказів, які би підтвердили вказаний розрахунок, за який конкретно період у відповідачів утворилася зазначена заборгованість до 01.01.2020, суду не надано.

Натомість, відповідачі надали суду помісячні рахунки-повідомлення від позивача за період з 01.09.2019 по 01.08.2024.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За змістом ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно рахунків-повідомлень позивача з 01.09.2019 по 01.01.2020 та відповідних квитанцій, у відповідачів станом на 01.01.2020 була відсутня будь-яка заборгованість перед позивачем за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення по квартирі АДРЕСА_1 .

Проте, вже у наступному рахунку повідомленні позивача за лютий 2020 року значиться заборгованість відповідачів внаслідок перерахунку по квартирі АДРЕСА_1 за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 72 563,91 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не обґрунтовано та не доведено, за який конкретно період проведено перерахунок по лічильнику відповідачів. Також не надано доказів, яка складала різниця при перерахунку між фактичними показниками та тими, за які відповідачами сплачувалися грошові кошти за отримані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Окрім того, не надано належних та допустимих доказів, з яких підстав перерахунок проведено саме у січні 2020 року на значну суму 72 563,91 грн, у той час, як зі слів позивача, до вказаного періоду позивач нараховував заборгованість за середніми показниками, яка сплачувалася відповідачами щомісячно належним чином, що також підтверджується відповідними рахунками-повідомленнями та квитанціями.

У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів наявності будь-якої заборгованості відповідачів за період з 01.01.2020 по 29.02.2024 за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність перерахунку у січні 2020 року на суму 72 563,91 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» - Плясуна Олександра Івановича залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді