Справа № 303/6822/25
УХВАЛА

03 листопада 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючого судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Желізняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Мукачево цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ТзОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 25700950 від 16.05.2024 року.

Ухвалою судді від 08.09.2025 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали.

11.09.2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, сформована в системі «Електронний суд», на виконання ухвали від 08.09.2025 року про залишення позову без руху.

Ухвалою суду від 12.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 01.10.2025 року та відкладено на 03.11.2025 року.

13.10.2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив у якому також просив витребувати у позивача оригінал укладеного кредитного договору та докази перерахування кредитних коштів. Так, відповідач вважає, що кредитний договір не містить його підпису, а підтвердження через одноразовий код не є доказом волевиявлення та належного укладення правочину. Крім того, відповідач вважає, що факт отримання коштів не доведено належними доказами, а надана позивачем довідка, складена кредитором без підтвердження банком.

16.10.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів (документ сформований в системі «Електронний суд» 16.10.2025 року). Також представник позивача просить поновити строк для подання клопотання про витребування доказів.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, клопотання про витребування доказів просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши заявлені клопотання, дійшов до наступного висновку.

Щодо клопотання про витребування у позивача оригіналу укладеного кредитного договору то суд звертає увагу відповідача на те, що у задоволенні такого немає необхідності, оскільки позивачем суду надано кредитний договір № 25700950 з додатками, що укладений у електронному форматі.

Крім того, разом з позовною заявою позивачем було надано також протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 12.08.2025 року відповідно до якого 16.05.2024 року кредитний договір було підписано Муравською О.М. , яка на час укладення кредитного договору перебувала та перебуває на посаді директора ТзОВ «ЕКО ФІН» (кредитор).

Щодо клопотання про витребування доказів перерахування кредитних коштів, суд зазначає наступне.

Оскільки клопотання про витребування доказів перерахування кредитних коштів є подібним за змістом до клопотання представника позивача від 16.10.2025 року про витребування доказів, суд вирішує розглянути їх як єдине процесуальне питання.

Так, представник позивача просить суд з метою повного та об`єктивного вирішення справи витребувати від АТ КБ «Приватбанк» наступну інформацію: - ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки НОМЕР_1 ; - докази зарахування на картку № НОМЕР_1 кредитних коштів у сумі 3000,00 грн., які 16.05.2024 року були на неї перераховані, а саме витребувати виписки за номером картки НОМЕР_1 за період з 16.05.2024 року по 21.05.2024 року; - інформацію, чи відкривалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) банківська картка № НОМЕР_1 (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер банківської картки № НОМЕР_1 ; - інформацію щодо номеру телефону на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період з 16.05.2024 року по 21.05.2024 року; - інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_3 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Суд нагадує, що предметом цього спору є стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача за договором про споживчий кредит/кредитним договором № 25700950 від 16.05.2024 року на загальну суму 16830,00 грн.

За змістом положень ч.ч. 2 ,4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Виходячи з положень ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадків, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Щодо поновлення процесуальних строків суд зазначає, що згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Залишення без розгляду клопотання представника позивача в цьому випадку суперечило б завданню цивільного судочинства та не відповідало б конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст. 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997 року № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Надто суворе тлумачення судом процесуальних норм позбавляє позивача, або інших учасників справи права доступу до суду, що згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність розглянути клопотання представника позивача. Крім того, на цьому наполягає і сам відповідач. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 6 ст. 127 ЦПК України про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Таким чином, суд вважає за можливе поновити позивачеві строк для подачі клопотання про витребовування доказів, визнавши поважними причини його пропуску.

Враховуючи обставини справи та беручи до уваги, що інформація, яка міститься у витребовуваних документах може мати суттєве значення для правильного та об`єктивного розгляду справи, та з врахуванням того, що знайшли своє підтвердження посилання позивача про об`єктивну неможливість самостійно представити суду витребовувані докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про витребування доказів.

У зв`язку з необхідністю витребування доказів судовий розгляд слід відкласти.

Керуючись ст.ст. 83, 84, 126, 127, 223, 260, 261 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування оригіналу кредитного договору відмовити.

Поновити представнику позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» строк для подачі клопотання про витребування доказів доказів.

Клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» та клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задовольнити.

Витребувати від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1 д, ) наступну інформацію: - ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки НОМЕР_1 ; - докази зарахування 16.05.2024 року на картку № НОМЕР_1 кредитних коштів у сумі 3000,00 грн. (виписки за номером картки НОМЕР_1 за період з 16.05.2024 року по 21.05.2024 року ); - інформацію, чи відкривалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) банківська картка № НОМЕР_1 (віртуальна чи фізична картка) та повний номер банківської картки № НОМЕР_1 ; - інформацію щодо номеру телефону на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період з 16.05.2024 року по 21.05.2024 року; - інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_3 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» надати витребувані судом докази протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Судовий розгляд відкласти на 13 год. 10 хв. 27 листопада 2025 року.

Копію ухвали направити учасникам справі для відома та виконання.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя А.М.Заболотний