Справа № 761/7602/25
Провадження № 2/761/5434/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Сухині А.С., Путрі Д.В.,

за участі:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

20.02.2025 року зазначена позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва.

В позовній заяві позивач просить:

встановити факт постійного спільного проживання позивача разом з батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2003 року по день смерті останнього, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати за позивачем право власності на спадкове майно після смерті її батька ОСОБА_3 , а саме: 1/5 частину квартири АДРЕСА_2 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_3 . Після смерті якого залишилась спадщина - 1/5 частина квартири АДРЕСА_2 , що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.09.2003 року.

Як зазначає позивач, вона після смерті батька фактично вступила в управління спадковим майном. Батько останні роки хворів та фактично з 2003 року проживав разом з позивачем.

Постановою від 20.12.2024 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що неможливо встановити факт прийняття спадщини позивачем так як спадкоємець та спадкодавець були зареєстровані за різними адресами та заява про прийняття спадщини не була подана протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця.

В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник Київської міської ради в судове засіданні не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява представника відповідача про слухання справи у його відсутність в якій він просив ухвалити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

У відповідності до положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність представника відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши позивача, її представника, свідків, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

Частина 1 статті 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З копії свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в рівних частках кожному, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 25.09.2003 року.

Отже, 1/5 частина квартири АДРЕСА_2 належить до спадкової маси.

Протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_3 спадкоємці не звертались із заявами про прийняття спадщини.

17.12.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Гребінківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого батька.

Постановою від 20.12.2024 року ОСОБА_7 державний нотаріус Гребінківської державної нотаріальної контори відмовила ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на належне майно після смерті ОСОБА_3 , оскільки вчинення такої дії суперечить законодавству України, зокрема, так як факт прийняття спадщини ОСОБА_1 встановити неможливо, оскільки на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 його дочка ОСОБА_1 не була зареєстрована разом зі своїм батьком та заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 до нотаріальної контори або приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини не подавала.

Суду не надано доказів, що інші спадкоємці звертались із заявами про прийняття спадщини.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердили факт проживання спадкодавця ОСОБА_3 разом із донькою ОСОБА_1 орієнтовно з 1999 року до дня смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1266 ЦК України).

Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частина 3 статті 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частина 1 статті 1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні не встановлено будь-яких інших осіб, які згідно закону чи заповіту мають право на отримання спадщини.

Також судом встановлено що на момент смерті ОСОБА_3 , він та позивач були зареєстровані за різними адресами: ОСОБА_3 - АДРЕСА_3 , а ОСОБА_1 - квартира АДРЕСА_2 .

Так, у позовній заяві про встановлення факту позивач зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею першої черги спадкування за законом після смерті батька, інші спадкоємці відсутні, проте позивач не зазначила необхідність звернення до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем, не обгрунтовано хто оспорює право ОСОБА_1 на прийняття спадщини, також під час розгляду справи судом не встановлено між ким існує спір щодо спадкового майна, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним. Відмова нотаріуса у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про прийняття спадщини пов`язана виключно з пропуском строку, необхідним для прийняття спадщини, та не підтвердженням факту прийняття спадщини. Київська міська рада не заявила про наявність у неї претензій щодо спадкового майна.

Необхідність встановлення факту спільного проживання для отримання спадщини саме по собі не свідчить про наявність спору.

Отже, суд вважає що на даний час відсутній спір, який має розглядатися у порядку позовного провадження, він є передчасним і нічим не підтверджений. ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини в порядку окремого провадження.

Таким чином, виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.328, 1216, 1218, 1223, 1233 ЦК України, ст.ст. 4, 76, 77, 81, 223, 263, 265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула