Справа 688/4160/25
№ 2-др/688/10/25
03 листопада 2025 року м. Шепетівка
Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Козачук С.В.,
з участю секретаря судового засідання Чупрової К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці заяву адвоката Моргун Ірини Анатоліївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у справі №688/4160/25 2/688/1751/25 та заяву адвоката Вдовцової Аліни Дмитрівни, подану в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення у справі №688/4160/25 2/688/1751/25,
08.09.2025 адвокат Моргун І.А. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення судових витрат.
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.09.2025 відкрито провадження у справі №688/4160/25 2/688/1751/25 та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження на 09 год 30 хв 15.10.2025.
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.10.2025 позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, визначених рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2021 року. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000 (п`ять тисяч) гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

17.10.2025 адвокат Моргун І.А. в системі «Електронний суд» подала заяву в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 29500 грн. В обґрунтування поданої заяви зазначила що, рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.10.2025 у справі № 688/4160/25 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000 (п`ять тисяч) гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. З метою отримання професійної правничої допомоги позивач уклала з адвокатом Моргун І.А. договір про надання правничої допомоги № 13/25 від 21.04.2025 (далі договір) стосовно збільшення розміру аліментів на утримання спільних малолітніх дітей сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Згідно Акта про надані послуги за договором про надання правничої допомоги № 13/25 від 21.04.2025 (далі Акт), адвокат в період з 21.04.2025 по 17.10.2025 надала, а позивачка прийняла наступну правничу допомогу: складання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів від 04.09.2025; формування пакета документів для суду та ОСОБА_2 , надсилання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів від 04.09.2025 до суду та подальший контроль руху справи № 688/4160/25 - гонорар 18000 грн; складання відповіді на відзив від 08.10.2025 по справі № 688/4160/25; формування пакета документів, надсилання відповіді на відзив від 08.10.2025 по справі № 688/4160/25 ОСОБА_2 , представниці ОСОБА_2 , до суду - гонорар 8000 грн; взяття участі в судовому засіданні у справі № 688/4160/25, призначеному на 15.10.2025 о 09:30 год, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - гонорар 3500 грн. Отже, згідно Акта позивач ОСОБА_1 понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 29500 грн, які повністю сплачені останньою. Оплата позивачкою послуг за договором підтверджується платіжними інструкціями: № 1.177399595.1 від 13.06.2025, № 1.345047771.1 від 08.10.2025, № 1.357760201.1 від 16.10.2025. У цій справі витрати позивача на професійну правничу допомогу є фактичними, неминучими та співмірними із складністю, обсягом справи та виконаних адвокатом робіт. Так, адвокат Моргун І.А. в цілях надання позивачу ОСОБА_1 правничої допомоги за договором протягом тривалого періоду часу виконала значний обсяг роботи, що включає написання та подання аргументованих позовної заяви та відповіді на відзив, збирання та подання до суду значної кількості доказів, необхідних для підтвердження позиції позивача, підготовку до розгляду справи та безпосередню участь в ньому. Всі дії адвоката та складені процесуальні документи пов`язані з розглядом справи № 688/4160/25, передбачені цивільно-процесуальним законодавством України та необхідні для всебічного та швидкого розгляду справи. Крім того, вказана справа має виключне значення для позивача, так як в її рамках вирішувалось питання належного матеріального забезпечення малолітніх дітей сторін, що є основною турботою позивача, як матері, та спрямоване на задоволення якнайкращих інтересів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . А тому, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 29500 грн.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.10.2025 призначено заяву про ухвалення додаткового рішення до судового розгляду на 14 год 00 хв 27.10.2025.

24.10.2025 представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Вдовцова А.Д. в системі «Електронний суд» подала заяву про ухвалення додаткового рішення. Оскільки рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.10.2025 у справі №688/4160/25 позовну заяву задоволено частково, то судові витрати, пов`язані із розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Стороною відповідача у відзиві на позовну заяву зазначений попередній орієнтовний розрахунок понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, на підтвердження вказаних витрат до відзиву представником відповідача були долучені наступні докази: копія договору про надання професійної правничої допомоги від 19.09.2025; копія акту наданих послуг від 30.09.2025; копія платіжної інструкції № від 19.09.2025 на суму 5000 грн. Однак, при винесенні Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області рішення у справі №688/4160/25 питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу вирішено не було. Таким чином, враховуючи особливості предмета спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, складність справи, обсягу часу, який був необхідний для вчинення дій, дослідження документів, долучених до позовної заяви, написання відзиву на позовну заяву, заперечень на відповідь на відзив, та надання інших послуг, зазначених в акті наданих послуг від 30.09.2025, зважаючи на те, що судові витрати є фактично понесеними відповідачем, є такими, що відповідають принципам розумності, співмірності зі складністю справи, неминучості, а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог, то останні підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. А тому, просить суд заяву задовольнити, вирішити питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Також, 24.10.2025 представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Вдовцова А.Д. в системі «Електронний суд» подала заперечення на заяву адвоката Моргун І.А. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вважає, що подана заява задоволенню не підлягає. Як вбачається з Договору про надання правничої допомоги №13/25, укладеного між адвокатом Моргун І.А. та ОСОБА_1 , у пункті 3.2 передбачена сума гонорару, встановленого п. 3.1 Договору та об`єм роботи з надання правничої допомоги. Враховуючи зміст Договору про надання правничої допомоги №13/25 від 21.04.2025 (далі-Договір), в якому передбачена сума гонорару та об`єм надання правничої допомоги, який відповідає опису робіт зазначених у Акті наданих послуг за договором про надання правничої допомоги №13/25 від 21.04.2025 за період 21.04.2025-17.10.2025 (далі Акт), то такий Договір був наявний у сторони позивача задовго до ухвалення рішення по справі, яке відбулось 15.10.2025. Більше того, вказаний Акт містить інформацію про те, що послуги з надання професійної правничої допомоги адвоката Моргун І.А. згідно Договору, надавались останньою в період з 21.04.2025 по 17.10.2025. Згідно опису виконаних робіт, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги вбачається, що остання послуга, яка була надана адвокатом Моргун І.А. позиваці ОСОБА_1 в межах Договору датується 15.10.2025. У п.3.3. Договору зазначено, що у разі необхідності сторони узгоджують додаткові об`єми надання правничої допомоги та їх оплату, якщо такі послуги не визначені п.3.1., п.3.2. Договору. У п.5 Акту зазначено, що додаткові витрати відсутні. Оскільки, рішення у вказаній справі, Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області було прийнято 15.10.2025, остання послуга адвокатом Моргун І.А., яка надавалась ОСОБА_1 згідно Акту датована 15.10.2025, то не зрозуміло, які послуги з надання професійної правничої допомоги надавались адвокатом Моргун І.А. в період з 15.10.2025 по 17.10.2025. Таким чином, положення Акту про надані послуги за Договором про надання правничої допомоги №13/25 від 21.04.2025 про період надання професійної правничої допомоги суперечить опису робіт (послуг), пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, зазначених у Акті, а тому останній не може бути визнаний належним, достатнім та достовірним доказом у розумінні положень ст. 77, 79, 80 ЦПК України. При цьому, зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання адвоатом Моргун І.А. доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем ОСОБА_1 судових витрат до закінчення судових дебатів у справі. З огляду на вищевикладене, враховуючи зміст поданої представником позивача заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну допомогу від 17.10.2025, яка не містить обґрунтування поважності причин неподання доказів на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу, до закінчення судових дебатів у справі враховуючи вимоги ч. 1 ст. 246 ЦПК України, просить суд заяву представника позивача адвоката Моргун І.А. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 29500 грн залишити без задоволення.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.10.2025 справи за заявами адвокатів сторін про ухвалення додаткового рішення об`єднані, їм присвоєно номер 688/4160/25 2др/688/10/25, їх розгляд призначено о 14 год 00 хв 03.11.2025.

Позивач ОСОБА_1 та її представник Моргун І.А. у судове засідання не з`явилися, адвокат Моргун І.А. в поданій заяві про ухвалення додаткового рішення просила проводити розгляд справи у її та позивача відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, адвокат Вдовцова А.Д. в поданій заяві просила проводити розгляд справи у її та відповідача відсутності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Вимоги до змісту судового рішення визначені ст. 265 ЦПК України. Пунктом 2 частини 5 вказаної статті передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до положень ч.1, п.п.1,2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами передбачено статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Доказами в цивільному у судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За конкретних обставин даної справи представником позивача було дотримано вимог ст. 134 ЦПК України.

При ухваленні Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області рішення від 15.10.2025 у справі №688/4160/25 2/688/1751/25 судом не вирішено питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що під час розгляду справи сторони користувалися професійною правничою допомогою, інтереси позивача ОСОБА_1 представляла адвокат Моргун І.А., інтереси відповідача ОСОБА_2 адвокат Вдовцова А.Д.

15.10.2025 суд ухвалив рішення у справі за позовом адвоката Моргун І.А. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, яким позов задовольнив частково. Збільшив розмір аліментів, визначених рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2021 року. Ухвалив стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні решти вимог позову відмовив. Стягнув з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 1211гривень 20 копійок. Отже, позов задовольнив на 60 %.

17.10.2025 адвокат Моргун І.А. в інтересах ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» подала заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

24.10.2025 адвокат Вдовцова А.Д. в інтересах ОСОБА_2 в системі «Електронний суд» подала заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Суд зазначає, що адвокати подали заяви про ухвалення додаткового рішення про судові витрати із дотриманням встановленої процедури та строку, копії відповідних доказів надані сторонам, що забезпечило можливість останнім підготуватися до спростування витрат та доводити неспівмірність таких витрат, та заявити клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, отже змагальність сторін при вирішенні даного питання була дотримана.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

На підтвердження факту понесення витрат на оплату послуг представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Моргун І.А. надано: договір про надання правничої допомоги №13/25 від 21.04.2025, акт про надані послуги за договором про надання правничої допомоги №13/25 від 21.04.2025 за період з 21.04.2025 по 17.10.2025; платіжну інструкцію №1.177399595.1 від 13.06.2025, призначення платежу: оплата за Договором про надання правничої допомоги №13/25, 25.04.2025 рахунок №3 на суму 18000 грн; платіжну інструкцію №1.345047771.1 від 08.10.2025, призначення платежу: оплата за Договором про надання правничої допомоги №13/25, 21.04.2025 рахунок №6 на суму 8000 грн; платіжну інструкцію №1.357760201.1 від 16.10.2025, призначення платежу: оплата за Договором про надання правничої допомоги №13/25, 21.04.2025 рахунок №7 на суму 3500 грн.

На підтвердження факту понесення витрат на оплату послуг представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Вдовцової А.Д. надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 19.09.2025; акт наданих послуг від 30.09.2025; платіжну інструкцію за № від 19.09.2025, призначення платежу: оплата за професійну правничу допомогу на суму 5000 грн.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенц проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.).

У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Враховуючи вищевикладене, конкретні обставини справи, обґрунтованість та реальність понесених сторонами витрат на професійну правничу допомогу, розумність їхнього розміру, принцип співмірності судових витрат розміру наданої правничої допомоги, складність справи та виконані адвокатом послуги, час, витрачений на виконання робіт з надання правничої допомоги, принцип пропорційності, клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, суд дійшов висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката позивача є завищеним, не є співмірним з складністю справи, обсягом наданих послуг, а тому вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн, а з позивача на користь відповідача - 2000 грн, що буде відповідати критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру. Таким чином заяви про ухвалення додаткового рішення підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 141, 263, 270 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяви представників сторін про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2000 (дві тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог заяв відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований по АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: Світлана КОЗАЧУК