Справа № 692/215/25
Провадження № 2/692/426/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року с-ще Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Левченко Л.О.,

за участю: секретаря Савенко О.В.

представника позивача Бочарова О.М.

представника відповідача Бруса С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Драбів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Орлівське» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 особі свого представника адвоката Бочарова О.М. звернувся до Драбівського районного суду Черкаської області з позовом до ФГ «Орлівське» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі.

Процесуальні дії по справі:

Ухвалою суду від 07.03.2025 вказаний позов залишено без руху у зв`язку з недоліками.

Ухвалою суду від 17.03.2025 позов повернуто позивачу, так як ним не усунуто недоліки, вказані в ухвалі суду.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.05.2025 ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 17.03.2025 скасовано, матеріали цивільної справи направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 03.06.2025 провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання та витребувано докази у ФГ "Орлівське".

21.07.2025 від ФГ "Орлівське" надійшла запитувана інформація.

Ухвалою суду від 25.09.2025 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті.

Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником земельної ділянки площею 3,0576га, кадастровий номер :03:001:1179, розташованої на території Великохутірської сільської ради. 18 вересня 2009 року між позивачем та ФГ «Орлівське» був укладений договір оренди землі строком на 49 років, відповідно до умов якого позивач передав ФГ «Орлівське» в строкове платне користування вказану земельну ділянку. Державна реєстрація права оренди земельної ділянки на думку сторони позивача не була проведена. Вказав, що згідно додаткової угоди від 10.05.2011 до договору оренди землі, укладеної від імені ОСОБА_1 , дана угода була зареєстрована у відділу Держкомзему у Драбівському районі 28.12.2012 року за № 005266. Згідно п. 2.3 договору оренди землі нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 45 771 грн. Відповідно до п. 4 договору відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати не менше, ніж 3 % від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки з урахуванням індексів інфляції. Таким чином, мінімальний річний розмір орендної плати, встановлений договором (без врахування коефіцієнта індексації) становить 1373,13грн. в рік. Згідно п. 4.2 вказаного договору орендну плату орендар сплатив орендодавцю одним платежем за весь термін дії договору до його підписання в сумі 57 191,37грн., з урахуванням сплаченого прибуткового податку.

Зазначив, що відповідач в порушення договірних умов зазначений розмір орендної плати з урахуванням вищевказаної індексації та інфляції, систематично в період з 2009 по час подачі позову не сплатив однією сумою орендну плату відповідно до п. 4.2 договору, а також не сплачував орендну плату кожен рік у сумі 1373,13грн., чим значною мірою було позбавлено позивача доходів, на які він розраховував при укладенні договору оренди землі.

Вказав, що ці доводи підтверджуються відомостями з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу. Також вказав, що у відомостях зазначено виплати в 4 кварталі 2016 року в сумі 8935 гривень, 4 кварталі 2017 року в сумі 11 490,68грн. та 4 кварталі 2023 року в розмірі 4873 гривень, які позивач не отримував.

Позивач у період до укладення договору та по час звернення з позовом, орендної плати від відповідача не отримував взагалі. На неодноразові як усні так і письмові звернення до відповідача щодо виплати орендної плати останній не реагує, питання до цього часу так і залишилося невирішеним, орендну плату ніхто не виплатив та не виплачує.

Надав власний розрахунок орендної плати з урахуванням індексу інфляції за період з 2009 по 2024 рік та вказав, що загальна сума заборгованості становить 20 224,98 грн.

Тому просить розірвати договір оренди землі від 18.09.2009 з урахуванням додаткової угоди від 10.05.2011, скасувати їх державну реєстрацію та стягнути заборгованість по орендній платі в сумі 20 224,98 грн.

Від відповідача відзив на позов не надходив.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, його представник адвокат Бочаров О.М. позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Пояснив, що позивач є власником земельної ділянки площею 3,06га та 18.09.2009 уклав з ФГ «Орлівське» нотаріально завірений договір оренди землі терміном 49 років, державна реєстрація якого не була проведена. Додаткова угода до договору була зареєстрована в Держкомземі 28.12.2012. Згідно договору відповідач мав платити орендну плату один раз в рік або однією сумою одноразово. Вказує, що до цього часу відповідач орендну плату не сплачував жодним чином, що підтверджується відомостям з державного реєстру про суми нарахованого доходу. Зазначив, що згідно вказаних відомостей позивачу нараховувались кошти у 4 кварталі 2016, 2017 та 2023 року, які позивач не отримував. Вказав, що наявні порушення умов договору оренди, оскільки позивач не отримав орендну плату у повному об`ємі. Зазначив, що за умовами договору неможливо ідентифікувати земельну ділянку, так як не зазначено її реквізити. Також вказав, що додаткову угоду до договору оренди землі позивач не підписував, його підпис на додатковій угоді відрізняється від підпису на договорі оренди землі, тому вважав її недійсною. Уточнив, що вирішити питання підпису шляхом проведення експертизи неможливо у зв`язку з тим, що відповідач не надав оригінал додаткової угоди і за наявною інформацію така додаткова угода відсутня і у Держкомземі. В той же час, додаткова угода була зареєстрована і відомості з неї перенесено до державного реєстру. Вважав наявними порушення умов договору та підстави його розірвання і стягнення орендної плати. Також вказав, що згідно п. 4 Договору відповідач мав сплачувати орендну плату кожен рік, доводи про одноразову сплату спростовуються додатковою угодою, де вказано про сплату до 31 грудня кожного року (п.11). Зазначив, що довідка про доходи є належним доказом та містить інформацію щодо орендної плати. Вважає, що відповідач не довів виплату орендної плати з 2009 року кожен рік. Також вважає, що наявний у договорі підпис позивача не підтверджує виплату орендної плати. Тому просив розірвати договір оренди землі від 18.09.2009 та скасувати його державну реєстрацію, стягнути 20224,98грн. заборгованості за орендною платою, судові витрати та витрати на правову допомогу, докази яких зобов`язався надати протягом 5 днів.

Представник відповідача ФГ "Орлівське" адвокат Брус С.М. у судовому засіданні вважав позов надуманим. Зазначив, що 18.09.2009 між сторонами дійсно було укладено вказаний договір оренди землі. Попередньо ОСОБА_1 протягом півроку звертався до відповідача, оскільки йому була потрібна велика сума коштів та просив виплатити кошти у рахунок паю. Оскільки продаж земельної ділянки на той час був неможливий, то було укладено договір оренди строком на 49 років, який було посвідчено нотаріально. Відповідач виплатив позивачу до підписання договору кошти одним платежем за весь період до 2059 року, що підтверджено підписом позивача у договорі оренди. Таким чином з боку відповідача відсутня несплата орендної плати та нема підстав для задоволення позову. Також вказав, що у позивача має бути оригінал договору оренди землі і підстав для визнання його недійсним немає. Уточнив, що господарство виплатило ОСОБА_1 кошти готівкою, його підпис у договорі підтверджує даний факт. Щодо виплат у 2016, 2017 та 2023 році точних відомостей не мав, припустив, що можливо у позивача є ще якась земельна ділянка. Звернув увагу, що відповідач має кольорову копію Державного акта щодо земельної ділянки, оригінал якого має бути у позивача, до підписання договору позивач надавав копію паспорта та Державний акт, чи надавались такі документи станом на 2011 рік не знає. Вважає, що відповідач виконав всі умови договору. Щодо самого примірника Додаткової угоди зазначив, що це типовий договір, пункти 9 і 10 закреслили, а п. 11 не закреслили помилково. Уточнив, що позивач протягом 16 років не звертався до відповідача у досудовому порядку, натомість відразу подав позов до суду, чим вводить суд в оману. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Встановлені судом фактичні обставини.

Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР № 2-9-19 від 27.09.2000, ОСОБА_1 , який мешкає у с. Великий Хутір, передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,06 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Великохутірської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно Договору оренди землі, посвідченого 18.09.2009 державним нотаріусом Драбівської державної нотаріальної контори Петраченком О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3064, його сторонами є ОСОБА_1 (орендодавець) та Фермерське господарство «Орлівське» (орендар). Предметом договору є строкове платне користування земельною ділянкою площею 3,06га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Великохутірської сільської ради, Драбівського району, Черкаської області.

Згідно п. 2.3 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації 3,022 становить 45771 грн.

Згідно п. 3 Договору він укладений строком на 49 років, початок дії договору з 28.09.2009.

Згідно п. 4 Договору та відповідних підпунктів орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1373,13 грн. у рік (3,0% від нормативної вартості землі). Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п. 4.1). Орендну плату орендар сплатив орендодавцю одним платежем за весь термін дії договору до його підписання у сумі 57191,37 грн. з урахуванням сплаченого прибуткового податку (п.4.2). Розмір орендної плати в подальшому не переглядається (п. 4.3).

Згідно п. 12 Договору та відповідних підпунктів зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї з сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п. 12.2). Розірвання договору в односторонньому порядку не допускається (п. 12.3).

Згідно додатку до Договору оренди землі від 18.09.2009, підписаного особистим підписом орендодавця ОСОБА_1 , сторони: орендодавець - ОСОБА_1 та орендар - Фермерське господарство «Орлівське» дійшли згоди про проведення розрахунку по виплаті орендної плати відповідно до вищевказаного договору. Так, вказано що за період 2009-2049 роки сума щорічної орендної плати є сталою та становить 1373,13 грн., дата проведення виплати за кожен рік є незмінною - 17.09.2009. Вказано, що відповідно до п. 4.2 Договору оренди землі орендар сплатив орендодавцю одним платежем всю суму орендної плати за весь термін договору. Орендар за використання земельної ділянки сплачує за орендодавця щорічно відповідні податкові платежі, які рахуються як плата по вищевказаному Договору за період користування в 2050-2058 роках.

Згідно копії додаткової угоди від 10 травня 2011 року до Договору оренди землі від 18.09.2009, орендодавець - ОСОБА_1 , орендар - Фермерське господарство «Орлівське», орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться у межах Великохутірської сільської ради, площею 3,06 га строком на 49 років. Пункт 9 додаткової угоди щодо форми та розміру орендної плати та п. 10 щодо порядку обчислення розміру орендної плати -закреслено. Згідно п. 11 орендна плата вноситься у строк до 31 грудня календарного року, за який вноситься орендна плата. Додаткова угода зареєстрована у відділі Держкомзему у Драбівському районі, запис від 28.12.2012 за № 05266.

Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 09.11.2023 власником земельної ділянки кадастровий номер :03:001:1179, площею 3,0576 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва вказаний ОСОБА_1 . Зазначено, що орендарем ділянки є СФГ «Орлівське», строк дії речового права по 2060 рік.

Згідно копії Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого(перерахованого) податку та військового збору станом на 08.01.2025, вказані відомості містять інформацію за період з першого кварталу 2008 року по 3 квартал 2024 року. З цього документу вбачається, що ОСОБА_1 отримував доходи від ФГ «Орлівське»: у 4 кварталі 2016 року на суму 8935,00грн. як надання майна в лізинг, у 4 кварталі 2017 року на суму 11490,68 грн. як надання майна в лізинг, у грудні 2023 року на суму 4873,00 грн. як надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду. Інша інформація, що стосується ФГ «Орлівське», відсутня.

Згідно інформаційних довідок - Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 401651459 від 21.10.2024 та № 354605738 від 16.11.2023, власником земельної ділянки кадастровий номер :03:001:1179, площею 3,0576 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва вказаний ОСОБА_1 , зареєстровано право оренди на земельну ділянку, орендодавець ОСОБА_1 , орендар ФГ «Орлівське», дата державної реєстрації: 28.12.2012, строк: 48 років, дата закінчення дії: 28.12.2060.

Згідно повідомлення ГУ Держгеокадастру у Черкаській області № 29-23-0.31-9022/2-24 від 31.12.2024, адресованого адвокату О. Бочарову, за інформацією відділу № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ, відповідно до книги реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди станом на 31.12.2012 наявний запис від 28.12.2012 за № 05266 щодо реєстрації договору оренди землі, укладеного між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем СФГ «Орлівське» на земельну ділянку площею 3,06 га з кадастровим номером :03:001:1179 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великохутірської сільської ради терміном дії договору оренди землі до 2060 року, в архіві відділу примірник запитуваного договору оренди на земельну ділянку відсутній.

Норми права, які підлягають застосуванню та висновки суду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення.

Відповідно до ч. 1 с. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1,3-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1, ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу.

Законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ч. 1,2 ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1,2 с. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивач, як на підставу для розірвання договору оренди землі посилається на невиконання орендарем умов договору оренди землі щодо внесення орендної плати та вказує, що орендну плату не отримував, а відповідач не здійснював виплату орендної плати з 2009 року.

З матеріалів справи вбачається та підтверджено у судовому засіданні представниками сторін що спірний договір оренди землі від 18.09.2009 було підписано сторонами та даний договір посвідчено нотаріально.

Згідно п. 4 Договору та відповідних підпунктів орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1373,13грн. у рік, що становить 3,0% від нормативної вартості землі. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з врахуванням індексів інфляції (п. 4.1). Орендну плату орендар сплатив орендодавцю одним платежем за весь термін дії договору до його підписання у сумі 57191,37грн. з урахуванням сплаченого прибуткового податку (п.4.2). Розмір орендної плати в подальшому не переглядається (п. 4.3). Подібні положення містяться також у додатку до договору оренди землі, підписаному позивачем. Хоча представник позивача і вказував у судовому засіданні про недійсність додаткової угоди у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 її не підписував, проте дане твердження жодними належними доказами не підтверджено. Предметом даного позову є розірвання договору оренди землі, натомість вимог про визнання недійсною додаткової угоди до даного договору позивачем не заявлено. Відтак, в силу ст. 204 ЦК України дана додаткова угода є дійсною.

Суд вважає, що сторони досягли згоди щодо істотних умов договору оренди землі та не мали неузгоджених питань на момент його укладення, зокрема, щодо порядку виплати, строків та розміру орендної плати. Підписанням договору позивач підтвердив як розмір орендної плати за рік, так і факт сплати йому орендарем такої орендної плати у сумі 57191,37 грн. одним платежем за весь термін дії договору до його підписання. Про вказаний факт свідчить також те, що після підписання договору оренди 18.09.2009 позивач протягом тривалого періоду часу - понад 15 років з моменту його підписання, з будь-якими заявами, скаргами чи запереченнями щодо порушення порядку чи розміру виплати орендної плати до відповідача чи суду не звертався. При цьому твердження сторони позивача про обов`язок відповідача сплачувати орендну плату щорічно з урахуванням індексу інфляції спростовується вказаними пунктами договору оренди землі та додатком до договору, де розрахунок орендної плати проведено за майбутні періоди з 2009 по 2049 роки і позивач станом на момент підписання договору оренди землі та додатку до нього жодних заперечень щодо розрахунків не мав. Слід зазначити, що виплата орендної плати у сумі 57191,37грн. одним платежем за весь термін дії договору до його підписання є тією умовою договору, без виконання якої договір не міг бути укладеним.

Що ж до посилання сторони позивача на п. 11 Додаткової угоди від 10 травня 2011 року до Договору оренди землі від 18.09.2009 як на підставу обов`язку сплачувати орендну плату щорічно, то положення додаткової угоди не спростовують положень первинного договору оренди землі. Суд звертає увагу, що визначена договором оренди землі загальна сума орендної плати у розмірі 57191,37 грн. вказана як остаточна, оскільки відповідно до п. 4.3 Договору не підлягає перегляду, і у додатковій угоді відсутні відомості про зміну розміру орендної плати, вказані відомості у додатковій угоді взагалі закреслено.

Щодо відсутності даних про отримання доходу та сплату податку у відомостях з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, то такі відомості не є належним доказом щодо самого факту отримання чи неотримання коштів від орендаря, так як дані відомості не формуються автоматично по кожному факту отримання таких коштів, а є результатом правильної подачі та обліку поданої інформації платників податку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 не довів належними та допустимим доказами наявність підстав, на які він посилався, звертаючись до суду з позовом, а установлена під час вирішення спору правомірність дій відповідача у межах правовідносин, з приводу яких виник спір, обумовлює відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки вимога про скасування державної реєстрації договору оренди землі від 18 вересня 2009 року з урахуванням додаткової угоди від 10.05.2011 року є похідною від вимоги про розірвання вказаного договору оренди землі у задоволенні якої відмовлено, тому така вимога до задоволення не підлягає.

Також не підлягає до задоволення вимога про стягнення заборгованості за орендною платою у розмірі 20 224,98грн., оскільки наявність такої заборгованості та її розмір не доведені стороною позивача в ході розгляду справи.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 УПК України інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи, що судом у задоволенні позовних вимог відмовлено, тому суд покладає судові витрати на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 77-78, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Орлівське» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.О. Левченко

Повний текст рішення виготовлений 30 жовтня 2025 року.