Справа № 136/963/25
Провадження № 22-ц/801/2132/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 рокуСправа № 136/963/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Панасюка О.С., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу № 136/963/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 1.08.2025, ухвалене у складі судді Кривенко Д.Т. в приміщенні суду в м. Липовець, -

в с т а н о в и в :

27.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з позовом (вх № 4634) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 29.06.2024-100001524 від 29.06.2024 в розмірі 8919 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Позивні вимоги обґрунтовано тим, що 29.06.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 29.06.2024-100001524. ОСОБА_1 електронним цифровим підписом підписала пропозицію про укладення кредитного договору та пройшла ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку.

Умовами кредитного договору передбачено, що позичальнику надається кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту - 29/06/2024; 2. Сума кредиту: 3000 грн. 00 коп. 3. Строк, на який надається кредит - 98 днів з дати його надання; 4. Дата повернення (виплати) кредиту - 4.10.2024; 5. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.35 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (надалі - «процентна ставка»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; 6. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1.13 % = (3335.89 / 3000)/98 ? 100%; 7. Проценти (економічна сутність плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку; 8. Комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі «комісія», економічна сутність плата за надання Кредиту) 15 % від суми кредиту та дорівнює 450 грн 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту; 9. Неустойка: 30 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

За кредитним договором відповідачу було надано кредит в розмірі 3000 грн на умовах строковості, платності, поворотності, а клієнт зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування в порядку та на умовах визначених договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував зобов`язань за договором, станом на 27.05.2025 утворилася заборгованість в розмірі 8919,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 3000 грн, по процентам в розмірі 3969,00 грн, комісія 450,00 грн, неустойка 1500,00 грн.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 1.08.2025 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Споживчий центр» подано апеляційну скаргу (вх. № 9807 від 29.08.2025), в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог; здійснити розподіл судових витрат.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не надано оцінки тій обставині, що між сторонами було укладено кредитний договір, позивачем було перераховано відповідачу кредитні кошти, про що свідчить лист ТОВ «УПР». Позивач не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи; на спростування доказів наданих позивачем відповідачем відповідно до статті 81 ЦПК України не подано заперечень.

Щодо забезпечення правом на подання відзиву.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 1.09.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 136/963/25 за апеляційною скаргою ТОВ «Споживчий центр» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 1.08.2025. Надано учасникам справи 5-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 360 ЦПК України.

У строк встановлений судом відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

ТОВ «Споживчий центр» подано апеляційну скаргу на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 1.08.2025 у справі з ціною позову 8919 грн, що є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (90840 грн).

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

29.06.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 29.06.2024-100001524. ОСОБА_1 електронним цифровим підписом підписала пропозицію про укладення кредитного договору та пройшла ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку. Кредитний договір підписано одноразовим ідентифікатором Е761.

Умовами кредитного договору передбачено, що позичальнику надається кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту - 29/06/2024; 2. Сума кредиту: 3000 грн. 00 коп. 3. Строк, на який надається кредит - 98 днів з дати його надання; 4. Дата повернення (виплати) кредиту - 4.10.2024; 5. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.35 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (надалі - «процентна ставка»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; 6. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1.13 % = (3335.89 / 3000)/98 ? 100%; 7. Проценти (економічна сутність плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку; 8. Комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі «комісія», економічна сутність плата за надання Кредиту) 15 % від суми кредиту та дорівнює 450 грн 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту; 9. Неустойка: 30 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання /а. с. 15-20/.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що подані позивачем копії кредитного договору, пропозиції про укладення договору, підтвердження укладення кредитного договору, довідка - розрахунок не є тими доказами, які могли б надати суду можливість встановити наявність прострочених зобов`язань відповідача перед позивачем за кредитним договором №29.06.2024-100001524. З наданих позивачем доказів встановлено факт укладення кредитного договору № 29.06.2024-100001524 та надання відповідачу кредиту в сумі 3000 грн на умовах визначених договором. Однак жодних доказів з яких можливо було б встановити наявність чи відсутність зобов`язань відповідача перед позивачем, згідно кредитного договору № 29.06.2024-100001524 суду не надано.

Висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України..

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частині першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

За правилами частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електрону комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами частин 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 29.06.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 29.06.2024-100001524. Кредитний договір підписано ОСОБА_1 з використанням позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором №761 /а. с. 20 зворотна сторона/.

Умовами кредитного договору передбачено, що позичальнику надається кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту - 29/06/2024; 2. Сума кредиту: 3000 грн. 00 коп. 3. Строк, на який надається кредит - 98 днів з дати його надання; 4. Дата повернення (виплати) кредиту - 4.10.2024; 5. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.35 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (надалі - «процентна ставка»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; 6. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1.13 % = (3335.89 / 3000)/98 ? 100%; 7. Проценти (економічна сутність плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку; 8. Комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі «комісія», економічна сутність плата за надання Кредиту) 15 % від суми кредиту та дорівнює 450 грн 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту; 9. Неустойка: 30 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Факт перерахування відповідачу коштів в розмірі 3000 грн підтверджується довідкою від 12.05.2025 вих № 49-1205 ТОВ «Універсальні платіжні рішення», що відповідає часу підписання електронним підписом пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та укладення кредитного договору, призначенням коштів: видача за договором кредиту № 29.06.2024-100001524, номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 438877287, тобто рахунку, який вказаний відповідачем при погодженні оферти та подання заявки на отримання кредиту, є посилання на сайт платника sgroshi.com.ua ґ (є офіційним сайтом кредитора) /а. с. 18/.

При укладенні кредитного договору відповідач сама надала відомості, які її ідентифікують: свої прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, ідентифікаційний номер, адресу проживання, номер телефону, номер банківської картки. Саме на вказаний нею номер телефону позивачем було направлено одноразовий ідентифікатор, яким відповідач скористалася, ввівши у відповідне поле на сайті товариства, тим самим підписавши договір. При цьому кошти були перераховано на зазначену позичальником картку.

В пункті 16 заявки кредитного договору № 29.06.2024-100001524 кредитної лінії) та пункті 16 відповіді позичальника про прийняття пропозиції (Акцепт) кредитного договору № 29.06.2024-100001524 (кредитної лінії) Спосіб (способи) ідентифікації та верифікації споживача вказано: отримання ідентифікаційних даних через Систему BankID НБУ /а. с. 19, а. с. 20 на звороті/.

Колегія суддів зазначає, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

З огляду на встановлені обставини, позивачем доведено належними та допустимими доказами, що між ним та відповідачем виникли кредитні відносини, а у суду першої інстанції, за відсутності заперечень з боку відповідача, не було підстав вважати, що позивачем не надано доказів з яких можливо було б встановити наявність чи відсутність зобов`язань відповідача перед позивачем, згідно кредитного договору № 29.06.2024-100001524.

Невірним є і висновок суду першої інстанції, що позивачем не доведено розмір заборгованості, оскільки ним надано довідку-розрахунок заборгованості, а не первинні бухгалтерські документи: виписку про рух коштів по рахунку.

Апеляційний суд зауважує, що в разі якщо кредиторами виступають банки-емітенти, то вони зобов`язані надати виписку про рух коштів по рахунку, оскільки є тримачами відповідної інформації, однак в справі яка розглядається грошові кошти були надані фінансовою установою шляхом перерахунку на банківську картку, емітентом якої є інша (відмінна від кредитора) банківська установа, тому позивач не має доступу до виписки про рух коштів по рахунку.

Відтак апеляційний суд наголошує, що в даній справі, за умови, що відповідач заперечував би отримання коштів, чи суму заборгованості, то саме він мав би надати докази на спростування тверджень позивача, адже обов`язок доказування передбачає не лише обов`язок позивача довести свої вимоги, але й обов`язок відповідача спростувати такі вимоги ( частина 1 статті 81 ЦПК України).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, проценти та комісія ним нараховані у відповідності до умов укладеного між сторонами договору, тому підлягають стягненню з відповідача у заявленому позивачем розмірі.

ТОВ «Споживчий центр» просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 29.06.2024-100001524 в розмірі 8919,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 3000 грн, по процентам в розмірі 3969,00 грн, комісія 450,00 грн, неустойка 1500,00 грн /а. с. 2-6/,

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 3000 грн, по процентам в розмірі 3969,00 грн (3000 х 1,35 % (процентна ставка) = 40,5 х 98 (строк, на який надавався кредит) = 3969), та комісії в розмірі 450,00 грн (15 % комісія пов`язана з наданням кредиту) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором по неустойці в розмірі 1500 грн задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

15.03.2022 був прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану», який набув чинності 17.03.2022. Вказаним законом доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України; До розділу був внесений пункт 18, відповідно до якого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

У наданій позивачем довідці розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 29.06.2024-100001524 від 29.06.2024 ТОВ «Споживчий центр» не зазначено за який саме період здійснено нарахування заборгованості по неустойці. При цьому, колегія суддів враховує те, що кредитний договір між сторонами був укладений 29.06.2024, а з позовом товариство звернулося до суду 27.05.2025.

Суд враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, вважає, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по неустойці в розмірі 1500,00 грн слід відмовити.

Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Ураховуючи наведене, аргументи апеляційної скарги заслуговують на увагу частково, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог частково, а саме стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 29.06.2024-100001524 від 29.06.2024 в розмірі 7419 грн, з них : 3000 грн заборгованість по тілу кредиту в сумі, 3969,00 грн заборгованість по процентам, 450,00 грн заборгованість по комісії. В частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 29.06.2024-100001524 від 29.06.2024 по неустойці в розмірі 1500,00 грн слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач поніс такі витрати: 2 422,40 грн по сплаті судового збору за подання позову /а. с. 1/, 3 633,60 грн по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги /а. с. 49/. Оскільки позовні вимоги задоволено частково виходячи з приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 5037,38 грн (2422,40 + 3633,60 = 6056 х 83,18 % = 5037,38) (7419 х 100 : 8919 = 83,18 %).

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 1.08.2025у даній справі скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ ) заборгованість за кредитним договором № 29.06.2024-100001524 від 29.06.2024 в розмірі 7419 грн, з них : 3000 гривень заборгованість по тілу кредиту в сумі, 3969,00 гривень заборгованість по процентам, 450,00 гривень заборгованість по комісії.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ ) судові витрати в розмірі 5037 (п`ять тисяч тридцять сім) гривень 38 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: О. С. Панасюк

В. П. Рибчинський