Справа № 713/2657/25
Провадження №2/713/894/25
РІШЕННЯ

іменем України

28.10.2025 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретарки судових засідань Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Луценко Ю.С. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У позові вказувала, що 22.06.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1412-3202, за умовами якого: кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 20000,00 грн; строк кредитування - 365 днів; базовий період - 14 днів; комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту; процентна ставка 1,5% в день, яка застосовується протягом перших 180 днів, та 1,18% в день починаючи з 181 дня і до закінчення дії договору.

Зазначав, що позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачці грошові кошти у визначеному договором розмірі.

Відповідачка не виконує умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 14.07.2025 року дату заборгованість відповідачки за кредитним договором складала 120660,00 грн, а саме: 20000,00 грн заборгованість за кредитом; 97660,00 грн - заборгованість за процентами; 3000,00 грн прострочена заборгованість по комісії.

Однак вони просять стягнути з відповідачки лише суму 100000,00 грн, з яких: 20000,00 грн заборгованість за кредитом; 80000,00 грн заборгованість за процентами.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1412-3202 від 22.06.2024 року у розмірі 100000,00 грн, з яких: 20000,00 грн заборгованість за кредитом; 80000,00 грн заборгованість за процентами та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, бувши повідомленою про місце, день та годину слухання справи належним чином. До позовної заяви додала клопотання, у якому просила справу розглядати за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася, належно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомила.

До початку судового розгляду справи по суті представник відповідачки адвокат Маковійчук П.В. надіслав на електронну адресу суду заяву, у якій просив справу розглядати за їх відсутності, позов не визнають, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором №1412-3202 від 22.06.2024 року.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

На підтвердження позовних вимог представником позивача надано такі докази:

копію договору про відкриття кредитної лінії №1412-3202 продукту «CreditKasa» від 22.06.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , за умовами якого Товариство зобов`язалося відкрити відповідачці кредитну лінію на таких умовах: дата видачі кредиту 22.06.2024 року; строк кредитування 365 днів; сума кредиту - 20000,00 грн; стандартна процентна ставка: 1,50% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору; 1,18% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше). Договір укладено в електронному вигляді із застосуванням одноразового ідентифікатора А0153;

копію листа АТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Укр Кредит Фінанс», згідно якого банк повідомив про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019 року: 22.06.2024 року платіж № на карту № НОМЕР_1 в сумі 20000,00 грн;

довідку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту №1412-3202 від 22.06.2024 року ОСОБА_1 22.06.2024 року видача кредиту LiqPay № на карту № НОМЕР_1 в сумі 20000,00 грн;

розрахунок заборгованості за договором №1412-3202 від 22.06.2024 року, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 станом на 14.07.2025 року становила 120660,00 грн, а саме: 20000,00 грн заборгованість за кредитом; 97660,00 грн - заборгованість за процентами; 3000,00 грн прострочена заборгованість по комісії.

Позивач застосував програму лояльності та встановив заборгованість відповідачки у розмірі 100000,00 грн, з яких: 20000,00 грн заборгованість за кредитом; 80000,00 грн заборгованість за процентами.

Невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором стало підставою для звернення кредитора - ТОВ «Укр Кредит Фінанс» з даним позовом до суду.

Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Згідно з ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.5 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст.10 ЗУ «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Статтею 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору.

Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У відповідності з положеннями ст.ст.509, 526, 629, 1054 ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору.

У статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, тип процентної ставки визначається кредитним договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18 викладено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З наданих позивачем та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що:

22.06.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1412-3202 в електронному вигляді із застосуванням одноразового ідентифікатора А0153, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 20000,00 грн строком на 365 днів та зобов`язалася повернути позику та проценти за користування кредитом у розмірі 1,50% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору; 1,18% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше);

у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним договором, станом на 14.07.2025 року її заборгованість з урахування програми лояльності позивача становила 100000,00 грн, з яких: 20000,00 грн заборгованість за кредитом; 80000,00 грн заборгованість за процентами.

Аналіз досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин в сукупності з наведеними вище вимогами закону та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду дає підстави для обґрунтованого висновку, що оскільки ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором у встановлений ним строки не виконала, то з неї підлягає стягненню на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість, яка складається з тіла кредиту та відсотків, нарахованих виключно в межах строку кредитування, визначеного цим договором.

Враховуючи позицію позивача загальний розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 100000,00 грн, з яких: 20000,00 грн заборгованість за кредитом; 80000,00 грн заборгованість за процентами.

З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс», про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд визнає неспроможними та до уваги не приймає доводи представника відповідачки про відсутність доказів отримання нею грошових коштів за кредитним договором, оскільки вони повністю спростовані наданими представником позивача та безпосередньо дослідженими судом доказами.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору суд враховує, що:

згідно платіжної інструкції №75744 від 14.08.2025 року, позивачем при зверненні з даним позовом до суду через систему «Електронний суд» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

Оскільки позов задоволено повністю, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень.

На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 536, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 128, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1412-3202 від 22.06.2024 року у розмірі 100 000,00 грн (сто тисяч гривень 00 коп.), з яких:

20000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 коп.) заборгованість за кредитом;

80000,00 грн (вісімдесят тисяч гривень 00 коп.) заборгованість за процентами,

а також 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) - судові витрати по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», юридична адреса: бульвар Л. Українки, 26/офіс 407, м. Київ, .

Відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Іван ПИЛИП`ЮК