ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 632/2206/24
Номер провадження 22-ц/818/2954/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26 лютого 2025 року в складі судді Кочнєва О.В. по справі № 632/2206/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 03 лютого 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 463365-КС-008 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Товариством 03 лютого 2024 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту, а відповідач прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладення договору на умовах, визначених офертою. ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему направлено одноразовий ідентифікатор на номер телефону, що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий ним було введено.

Вказало, що товариство свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 51 000,00 грн шляхом перерахування на його банківську картку.

Також 04 лютого 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес Позика» укладено додаткову угоду № 1 до договору № 463365-КС-008, за умовами якої товариство надало позичальнику додатково кредит у розмірі ще 13 000,00 грн.

Відповідно до пункту 2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявний на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Крім того, укладеним між сторонами кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 463365-КС-008 про надання кредиту належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 26 листопада 2024 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 277 804,26 грн, що складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту 64 000,00 грн; суми прострочених платежів за процентами 204 204,26 грн та за комісією 9600,00 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 463365-КС-008 про надання кредиту від 03 лютого 2024 року у розмірі 277 804,26 грн та сплачений судовий збір 3333,65 грн.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26 лютого 2025 року позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 463365-КС-001 про надання кредиту 03 лютого 2024 року, з урахуванням додаткової угоди до вказаного договору №1, який припинив свою дію 20 липня 2024 року, у розмірі 155 337,72 грн, з яких 64 000,00 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту та 91 337,72 грн сума прострочених платежів по процентах. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» судові витрати у справі у розмірі частини сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 1864,18 грн. В іншій частині вимог щодо стягнення судових витрат у вигляді сплаченого судового збору відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь позивача. Суд вважав, що проценти у розмірі 112 866,54 грн нараховані поза межами строку кредитування, тому у задоволенні вимог в цій частині відмовив. Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення комісії суд виходив з того, що відповідна умова кредитного договору є нікчемною.

На вказане судове рішення 28 березня 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ «Бізнес Позика» до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами в сумі 112 866,54 грн та комісії у сумі 9600,00 грн, а всього у розмірі 122 466,54 грн та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути вказану суму; в іншій частині рішення суду залишити без змін; вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у стягненні процентів у розмірі 122 466,54 грн суд помилково ототожнив проценти, які нараховуються протягом строку кредитування в якості правомірної плати за користування кредитними коштами, та проценти, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання. Відсотки по кредитному договору №463365-КС-008 нараховані в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту. Загальна сума до сплати по відсоткам дійсно становила би 91 337,72 грн, як стягнуто судом, лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів. Однак, боржником не було здійснено жодного платежу на погашення кредиту, що призвело до застосування стандартної процентної ставки, передбаченої договором 2% на день. Згідно графіку платежів відповідач мав зробити перший платіж 17 лютого 2024 року у сумі 13 850,00 грн, однак платіж не був зроблений (як і всі наступні), тому з 18 лютого 2024 року почалось прострочення заборгованості за кредитом, а починаючи з восьмого дня 25 лютого 2024 року почалось нарахування процентів за користування кредитом по стандартній процентній ставці. Таким чином, проценти за користування кредитом у загальній сумі 204 204,26 грн включають в себе: нараховані за зниженою (пільговою) процентною ставкою 1,15012746% - у сумі 16 044,26 грн у період з 03 лютого 2024 року по 24 лютого 2024 року (включно) плюс нараховані за стандартною процентною ставкою 2,00000000% - у сумі 188 160,00 грн у період з 25 лютого 2024 року по 20 липня 2024 року (включно). Штрафні санкції за неналежне виконання умов договору та проценти за користування кредитом після 20 липня 2024 року не нараховувались, з 21 липня 2024 року їх розмір залишився незмінним - 204 204,26 грн. У кредитному договорі ТОВ «Бізнес Позика» встановлено комісію саме за надання кредиту, а не за його обслуговування, та Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту, тож вимоги в цій частині також є правомірними.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 23 жовтня 2025 року надіслані апеляційним судом на адреси учасників справи.

ТОВ «Бізнес Позика» та його представник адвокат Клименко Т.В. отримали в електронних кабінетах 11 квітня 2025 року (а.с. 128, 129).

Судова повістка на ім`я ОСОБА_1 повернута на адресу апеляційного суду з відміткою від 04 червня 2025 року «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с. 139-140). Крім того, про день, час та місце судового засідання ОСОБА_1 повідомлявся відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 130).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ТОВ «Бізнес Позика» слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 лютого 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 463365-КС-008 про надання кредиту в електронній формі через Особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця - https://bizpozyka.com/, підписано прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 463365-КС-008 про надання кредиту (а.с. 19-23, 24-28, 29-33).

Відповідно до пункту 2.1 договору кредитодавець надає позичальникові грошові кошти у розмірі 51 000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Передбачено, що строк кредиту - 24 тижні; стандартна процентна ставка в день - 2%, фіксована; знижена процентна ставка в день - 1,15012746, фіксована; комісія за надання кредиту 7650,00 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту; строк дії договору до 20 липня 2024 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 132 600,00 грн; орієнтовна річна процентна ставка 9 168,16 процентів (а.с. 19).

Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою, вказаною у пункті 2.4. договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів (пункт 3.2.).

У договорі відображено графік платежів (пункт 3.2.3.).

Перший платіж за графіком мало бути здійснено 17 лютого 2024 року.

Згідно з пунктом 3.2.1. договору у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, що наведений в пункті 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в пункті 2.4. договору.

Відповідно до умов пункту 3.2.2. договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений в пункті 3.2.3. та додатку №1 до договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка за кредитом, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в пункті 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в пункті 3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення строку дії договору.

Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом одноразовим ідентифікатором Федосова І.С. UA-4428. Договір містить РНОКПП ОСОБА_1 , паспортні дані, адресу, електронну адресу, номер мобільного телефону та номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 (а.с. 23 зворот).

Також ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором UA-6092 підписано 03 лютого 2024 року паспорт споживчого кредиту, інформація в якому актуальна до 04 лютого 2024 року (а.с. 16-18).

Як вбачається з анкети клієнта ОСОБА_1 , сума бажаного кредиту 51 000,00 грн, дата отримання кредиту 03 лютого 2024 року, зазначено адресу реєстрації та проживання, РНОКПП, дату і місце народження, документ, що посвідчує особу, електронну адресу, фінансовий номер телефону та номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів НОМЕР_2 (а.с. 45).

Перерахування 03 лютого 2024 року ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_1 коштів у розмірі 51 000,00 грн на підставі кредитного договору № 463365 від 03 лютого 2024 року підтверджується довідкою ТОВ «Платежі онлайн» № 341/12 від 02 грудня 2024 року (а.с. 46).

Наступного дня, 04 лютого 2024 року, між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору № 463365-КС-008 про надання кредиту від 03 лютого 2024 року, за умовами якої кредит збільшується на 13 000,00 грн, та після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого та неповернутого кредиту та додаткового кредиту складатиме 64 000,00 грн, комісія за надання додаткової суми кредиту 1950,00 грн. Також змінено орієнтовну загальну вартість наданого кредиту та орієнтовну реальну річну процентну ставку, викладено новий графік погашення кредиту з 17 лютого 2024 року по 20 липня 2024 року. Додаткова угода підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 НОМЕР_3 , як і прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення додаткової угоди №1 до договору № 463365-КС-008 (а.с. 37-42).

Крім того, ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором UA-8283 підписано 04 лютого 2024 року паспорт споживчого кредиту, інформація в якому актуальна до 05 лютого 2024 року (а.с. 34-36).

Перерахування 04 лютого 2024 року ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_2 коштів у розмірі 13 000,00 грн на підставі додаткової угоди від 04 лютого року до кредитного договору № 463365-КС-008 від 03 лютого 2024 року підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 29 листопада 2024 року (а.с. 47).

З довідки про стан заборгованості станом на 27 листопада 2024 року вбачається, що у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за договором № 463365-КС-008 про надання кредиту в розмірі 277 804,26 грн, що складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 64 000,00 грн; за відсотками 204 204,26 грн; за комісією 9600,00 грн; по штрафам 0 грн (а.с. 15).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, за вказаним кредитом ОСОБА_1 має заборгованість, яка станом на 26 листопада 2024 року становить 277 804,26 грн, що складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 64 000,00 грн; за відсотками 204 204,26 грн; за комісією 9600,00 грн; по штрафам 0 грн. Також з вказаного розрахунку вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувались з 03 лютого 2024 року по 04 лютого 2024 року за зниженою процентною ставкою 1,15012746% від тіла кредиту 51 000,00 грн, тобто 586,57 грн за день, з 04 лютого 2024 року по 24 лютого 2024 року за зниженою процентною ставкою 1,15012746% від тіла кредиту 64 000,00 грн згідно додаткової угоди, тобто по 736,08 грн на день, з 25 лютого 2024 року по 20 липня 2024 року - за стандартною ставкою 2%, тобто по 1280,00 грн на день. Платежів на погашення боргу позичальник не здійснював (а.с. 13-14).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Зокрема, передбачено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

Частинами 1-3 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З договору № 463365-КС-008 від 03 лютого 2024 року та додаткової угоди № 1 до цього договору від 04 лютого 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який укладено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. На виконання умов договору 03 лютого 2024 року ОСОБА_1 на картку перераховано кредитні кошти у розмірі 51 000,00 грн та 04 лютого 2024 року ще 13 000,00 грн.

З доводів апеляційної скарги вбачається, що ТОВ «Бізнес Позика» оскаржує рішення суду лише в частині процентів і комісії, у стягненні яких судом відмовлено.

З доводами апеляційної скарги ТОВ «Бізнес Позика» щодо неправомірної відмови у стягненні процентів за користування кредитом колегія суддів частково погоджується, виходячи з наступного.

За умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачена стандартна процентна ставка в день - 2% та знижена процентна ставка в день 1,15012746 %, яка застосовується у разі погашення кредиту за графіком. Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами (стаття 1048 ЦК України). Оскільки погашення кредиту за графіком (17 лютого 2024 року) відповідачем не здійснювалось, то позивачем застосовано з 25 лютого 2024 року (з восьмого календарного дня від дня прострочення платежу згідно п. 3.2.2 договору) не знижену, а стандартну процентну ставку. Така зміна ставки не є зміною умов договору чи застосуванням підвищеної ставки, адже відповідні умови договору щодо нарахування процентів за користування кредитом погоджені сторонами договору під час його укладення.

При цьому, нарахування процентів здійснювалось з 03 лютого 2024 року по 20 липня 2024 року, після цієї дати заборгованість згідно розрахунку залишалась незмінною.

Отже, заборгованість зі сплати процентів позивачем нараховано в межах встановленого умовами договору строку кредитування та з урахуванням недотримання самим відповідачем умов договору щодо внесення суми періодичного платежу.

Висновок суду першої інстанції щодо нарахування процентів за користування кредитом поза межами погодженого сторонами строку кредитування є помилковим, не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується наданим позивачем розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що загальна сума нарахованих відсотків становить 204 204,26 грн, і зазначена сума після закінчення строку дії договору (20 липня 2024 року) не змінювалася.

Колегія суддів вважає, що розмір стягнутих судом першої інстанції відсотків за користування кредитом в сумі 91 337,72 грн є необґрунтованим, оскільки такий мав би місце лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів, чого у справі не встановлено.

Разом з тим, з сумою заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 204 204,26 грн, яку просить стягнути ТОВ «Бізнес Позика», колегія суддів також не може погодитись, виходячи з такого.

22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24 грудня 2023 року) (далі Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відтак, згідно вказаного Закону максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати: протягом перших 120 днів з дня набрання ним чинності, тобто, з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року - 2,5 %; протягом наступних 120 днів, тобто, до 20 серпня 2024 року - 1,5 %; починаючи з 21 серпня 2024 року, - 1%.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти 03 лютого 2024 року у розмірі 51 000,00 грн та 04 лютого 2024 року у розмірі 13 000,00 грн, загалом 64 000,00 грн.

З урахуванням умов п.2.1. кредитного договору, за яким визначено фіксовані знижену та стандартну процентні ставки за кредитом, та вказаного вище Закону судова колегія доходить висновку, що:

за 03 лютого 2024 року розмір процентів, що підлягає стягненню з відповідача, становить 51 000,00*1,15012746% = 586,57 грн;

з 04 лютого 2024 року по 24 лютого 2024 року за зниженою процентною ставкою: 64 000,00*1,15012746%*21 день = 15 457,71 грн;

з 25 лютого 2024 року по 22 квітня 2024 року за стандартною процентною ставкою: 64 000,00*2%*58 днів = 74 240,00 грн;

з 23 квітня 2024 року по 20 липня 2024 року за обмеженою Законом ставкою 1,5%: 64 000,00*1,5%*89 днів = 85 440,00 грн.

Всього заборгованість за відсотками становить 175 724,28 грн.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів виснувала, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 64 000,00 грн та за відсотками у розмірі 175 724,28 грн, а всього 239 724,28 грн.

Отже, апеляційна скарга ТОВ «Бізнес Позика» в цій частині підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні зі збільшенням стягнутої заборгованості за процентами за користування кредитом з 91 337,72 грн до 175 724,28 грн, а всього - зі 155 337,72 грн до 239 724,28 грн.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ТОВ «Бізнес Позика» щодо правомірності вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Відповідно до частин 1-2, 5, 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, вказаним законом безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію пов`язану з наданням кредиту.

Водночас, наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).

У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23 (провадження № 61-17096св23) зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, умови договору про сплату комісії саме за надання кредиту, тобто за дії, які позивач ТОВ «Бізнес позика» здійснює на власну користь, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків та погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційними.

Встановлена комісія за надання кредиту є невиправданим платежем, що спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже, така умова договору порушує публічний порядок, та є нікчемною.

Таким чином, у частині відмови у стягненні заборгованості за комісією в сумі 9600,00 грн рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість вимог апеляційної скарги та наявність підстав для зміни рішення в оскаржуваній частині і збільшення суми заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При зверненні з позовом до суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» сплатило судовий збір у сумі 3333,65 грн (а.с. 12), за подання апеляційної скарги 4059,69 грн (а.с. 116).

Оскільки вимоги позивача задоволено частково, на 86,3%, з відповідача на його користь підлягає стягненню судовий збір у розмірі (3333,65+4059,69)*86,3% = 6 380,45 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26 лютого 2025 року в оскаржуваній частині змінити.

Збільшити розмір заборгованості за кредитним договором № 463365-КС-008 від 03 лютого 2024 року, з урахуванням додаткової угоди № 1 до цього договору від 04 лютого 2024 року, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» з 155 337,72 грн до 239 724 (двісті тридцять дев`ять тисяч сімсот двадцять чотири) грн 28 коп, а також судового збору з 1864,18 грн до 6 380 (шість тисяч триста вісімдесят) грн 45 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина