Номер провадження: 22-ц/813/2463/25
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3

на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2024 року, ухвалене Київським районним судом м. Одеси у складі: судді Бескровного Я.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Качуровська звернулася до суду з даним позовом у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (т. 1, а.с. 184-185), просила у порядку поділу майна подружжя поділити майно, набуте нею та ОСОБА_2 під час їхнього шлюбу, залишивши: автомобіль Toyota Corolla (vin НОМЕР_1 ) НОМЕР_2 їй; автомобілі Ford Kuga 2013 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3 та Nissan Qashqai 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 - у власності ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобілів Ford Kuga 2013 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3 та Nissan Qashqai 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 у сумі 520428,79 грн.

Качуровська мотивувала позов тим, що 19.10.2001 між нею та ОСОБА_4 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 530, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторно) серії НОМЕР_5 від 04.09.2013.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2023 у справі № 947/12634/23 шлюб між ними розірвано.

За час перебування у шлюбі подружжям набуте спільне майно, а саме:

- транспортний засіб марки FORD модель KUGA, 2013 року випуску, який 06.07.2017 зареєстрований за ОСОБА_2 ;

- транспортний засіб марки NISSAN модель QASHQAI, 2014 року випуску, який 06.07.2017зареєстрований за ОСОБА_2 ;

- транспортний засіб марки TOYOTA модель COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_1 .

У зв`язку з недосягненням згоди щодо поділу спільного майна позивач змушена звертатися до суду за захистом своїх прав (т. 1, а.с. 1-5).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.06.2024 позов задоволено.

У порядку поділу майна подружжя поділено майно набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час їхнього шлюбу залишивши:

1. автомобіль Toyota Corolla (vin НОМЕР_1 ) НОМЕР_2 ОСОБА_1 ;

2. автомобілі Ford Kuga 2013 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3 та Nissan Qashqai 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 - у власності ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобілів Ford Kuga 2013 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3 та Nissan Qashqai 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 у сумі 520428,79 грн (т. 1, а.с. 224-226зв.).

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 27420 грн.

В апеляційній скарзі відповідач в особі свого представника просить скасувати додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2024 року в частині стягнення з нього судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 13420 грн та витрат за проведення звітів з оцінки автомобілів у розмірі 4000 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати із урахуванням вимог ст. 141, 142 ЦПК України.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд не повідомив відповідача та його представника про судове засідання з розгляду вказаного питання та ухвалив рішення без повідомлення, що унеможливило подання відповідачем відповідних заперечень, не розглянув заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення, а суму судового збору скаржник вважає такою, що не відповідає розміру розглянутих судом позовних вимог. Витрати з проведення оцінки вартості автомобілів скаржник вважає такими, що не підлягають стягненню, оскільки автомобіль Тойота був відчужений і відповідач за власні кошти ініціював проведення експертизи без огляду КТЗ (т. 2, а.с. 50-53).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач в особі свого представника апеляційну скаргу не визнала, мотивуючи це тим, що представник відповідача 14.06.2024 отримав заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення, тому в нього була об`єктивна можливість надати свої заперечення на доводи заявниці. Витрати за проведення оцінки майна, як зазначає позивач, підтверджені документально та такі докази надані суду, а у позовній заяві зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, до яких включено судовий збір, витрати на проведення оцінки майна та витрати на надання правової допомоги.

У судовому засіданні 21.10.2025 представник відповідача Хлєбніков М.П. просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, представник позивача Губська Х.Ю. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Позивач та відповідач, які належним чином повідомлені про дачу, час і місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, оскільки їх представники Губська Х.Ю. (представник позивача) та ОСОБА_3 (представник відповідача) судові повістки на 21.10.2025 отримали в електронних кабінетах підсистеми «Електронний суд» 05.09.2025 о 02:21:47, що підтверджується довідками про доставку електронного документа (т. 2, а.с. 94-94зв.) не з`явилися, що в силу вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що судом при винесенні рішення у даній справі питання щодо розподілу судових витрат та витрат на правничу допомогу не вирішувалось, відсутність заперечень з боку сторони відповідача та враховано обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений адвокатом на виконання таких робіт, ціну позову, принцип розумності та справедливості, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача про стягнення судових витрат: витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн, судових витрат по сплаті судового збору у сумі 13420 грн і витрат по проведенню Звітів по оцінці автомобілів у сумі 4000 грн, а разом 27420 грн (т. 2, а.с. 14-15).

Переглядаючи оскаржуване рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, а також до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що додаткове рішення відповідачем оскаржується в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за подання позовної заяви та витрат на проведення оцінки майна, а тому в частині стягнення витрат на правову допомогу судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, частиною 13 цієї статті визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21.10.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2024 року в оскаржуваній частині змінено, зменшивши розмір грошової компенсації вартості частини автомобілів Ford Kuga 2013 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3 та Nissan Qashqai 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 , стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 520428,79 грн до 475574 грн.

В частині поділу майна подружжя та залишенні автомобіля Toyota Corolla (vin НОМЕР_1 ) державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2024 року скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення та відмовлено у задоволенні позову в цій частині і викладено мотивувальну частину рішення в наведеній частині в редакції цієї постанови.

А отже на підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат (в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за подання позовної заяви та витрат на проведення оцінки майна) підлягає зміні з урахуванням положень частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України.

За подання позовної заяви до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 13420 грн (т. 1, а.с. 53), а за проведення оцінки вартості майна 4000 грн (т. 1, а.с. 35).

Так, за результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції позов фактично задоволено на 2/3 від заявлених вимог (з урахуванням уточнених позовних вимог (т. 1, а.с. 184-185)), у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору та за проведення оцінки майна у загальному розмірі 11613,33 грн (17420 грн : 3 х 2).

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності зменшення розміру судового збору за подання позовної заяви до суду із урахуванням відмови позивача від частини позовних вимог колегія суддів відхиляє, оскільки в силу положень статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви, яка містить вимоги майнового характеру, вираховується у відсотковому співвідношенні до ціни позову (1% від ціни позову) та обмежується 5 розмірами прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У даній справі, з урахуванням уточнених позовних вимог 1% від ціни позову перевищує верхню межу ставки судового збору, що підлягає сплаті фізичною особою за подання позову майнового характеру, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з вищезазначеного, оскільки відповідач додаткове рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу (у розмірі 1000 грн) не оскаржує, то додаткове рішення підлягає зміні шляхом зменшення стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат з 27420 грн до 21613,33 грн (11613,33 грн + 10000 грн).

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2024 року змінити, зменшивши стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати з 27420 грн до 21613,33 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 24 жовтня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко