Київський районний суд м. Полтави
Справа № 642/8683/21
Провадження №2/552/18/25
У Х В А Л А

30.10.2025 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Хрипунова Т.В.,

учасники справи та їхні представники:

позивач Компанія Prestige Imports Auto Sales, Inc,

представник позивача адвокат Кійко Олексій Володимирович,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом Компанії Prestige Imports Auto Sales, Inc. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 3 % річних та інфляційного збільшення вартості за договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, 3 % річних та інфляційного збільшення вартості за договором.

В позовній заві просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Компанії Prestige Imports Auto Sales, Inc. заборгованість з врахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 194272,04 грн.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2021 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей.

Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави.

Справа № 642/8683/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 03 жовтня 2022 року справу прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено продовжувати у загальному позовному провадженні.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що його статус як військовослужбовця Збройних Сил України не змінився з 2022 року, на теперішній час він проходить військову службу за мобілізацією у Головному управлінні захисту прав військовослужбовців, має військове звання полковник.

У зв`язку зі службовою діяльністю він постійно перебуває у службових відрядженнях у військових частинах, органах військового управління Збройних Сил України та Міністерства оборони України.

Станом на 24.10.2025 усі військові частини (підрозділи), організації, установи Збройних Сил України та Міністерства оборони України переведені на воєнний стан, введений Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, дія якого продовжена Указом Президента України від 20.10.2025 № 793/2025.

Тому просив суд зупинити провадження у справі

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні вказаного клопотання.

Чинним Цивільним процесуальним кодексом України передбачено виключний перелік підстав для зупинення провадження у справі, за наявності яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

У пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

В ухвалі Верховного Суду від 29 серпня 2022 року в справі № 461/5209/19 (провадження № 61-5782св22) вказано, що: «22 серпня 2022 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі № 461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини НОМЕР_1 від 08 серпня 2022 року № 2/762 та № 2/761. Пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі № 461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Таким чином Верховним Судом зроблено висновок про наявність підстав для зупинення провадження у справі, якщо перебування учасника справи в ЗСУ перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також те, що надані особою докази не містять інформації про переведення на воєнний стан або залучення до виконання завдань у зоні бойових дій військовою частиною, в якій він перебуває на військовій службі, Верховний Суд також зробив висновок, що клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню (справа № 127/1407/22, провадження № 61-2377св23, Постанова ВС від 11.10.2023).

Аналогічні висновки викладені в ухвалі Верховного Суду від 17 січня 2023 року у справі № 501/1699/17 (провадження № 61-17764св21).

Відповідач, звертаючись до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, надав суду довідку від 15.10.2025 року №432/1105-в, що видана Головним управлінням захисту прав військовослужбовців Міністерства оборони України.

Згідно вказаної довідки полковник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією в Головному управлінні захисту прав військовослужбовців.

При цьому доказів того, що він перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, відповідачем до клопотання не додано.

Так, згідно ст. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671, Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує:

державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період;

державну промислову політику, державну військово-промислову політику, державну політику у сфері оборонно-промислового комплексу, в авіабудівній галузі та забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері космічної діяльності (далі - стратегічні галузі промисловості).

Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба.

Виходячи з наведеного, Міністерство оборони України не входить до складу Збройних Сил України та не є військовим формуванням, що переведено на воєнний стан або залучено до проведення антитерористичної операції.

Як передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» визначено структуру Збройних Сил України.

Зокрема, встановлено, що Збройні Сили України мають таку загальну структуру:

Генеральний штаб Збройних Сил України;

Командування об`єднаних сил Збройних Сил України;

види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили;

окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили безпілотних систем, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили;

окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки;

органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Тобто Міністерство оборони України не віднесено до Збройних Сил України, а як передбачено ст. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671, є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба.

Таким чином перебування відповідача на службі у структурному підрозділі Міністерства оборони України згідно пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України не є підставою для зупинення провадження у справі.

Крім того, суд бере до уваги, що перебування позивача на службі у Головному управлінні захисту прав військовослужбовців Міністерства оборони України не є перешкодою для його участі в судових засіданнях та у розгляді справи.

Так, згідно загальнодоступних відомостей, розміщених на сайті Судової влади та у Єдиному державному реєстрі судових рішень, Пелецький В.О. брав участь у розгляді цивільної справи №757/45595/23-ц, провадження у якій відкрито ухвалою суду від 27 жовтня 2023 року за його позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зі змісту рішення Печерського районного суду м.Києва від 22 вересня 2025 року, розміщеного в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що ОСОБА_1 особисто брав участь у справі.

Наведене суд розцінює як обставину, що свідчить про можливість відповідача за характером служби брати участь в розгляді справи за позовом Prestige Imports Auto Sales, Inc. до нього про стягнення заборгованості.

На підставі викладеного, враховуючи, що надана відповідачем довідка не підтверджує перебування відповідача на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись ст. 251 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 30.10.2025.

Головуючий О.А. Самсонова