Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 553/3210/25
Провадження № 2/553/1529/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.10.2025м. Полтава

Подільський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючої судді - Крючко Н. І.,

при секретарі - Литвин А. С.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради Лисенко С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві Державної адміністрації до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про стягнення аліментів, розірвання шлюбу, встановлення факту самостійного виховання дитини, встановлення факту відсутності участі у вихованні та утриманні дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому прохав стягнути з неї аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але менше 50 відсотків на кожну дитину від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову.

Ухвалою суду від 31 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання.

08 серпня 2025 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про зміну предмету позову, в якій прохав суд:

розірвати шлюб, що укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 1213 від 01 жовтня 2016 року;

встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно виховує та повністю утримує неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 1779 від 16 листопада 2023 року, що зареєстрований Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві;

встановити факт відсутності участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні та утриманні неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але менше 50 відсотків на кожну дитини від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з дня пред`явлення позову;

судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 10 вересня 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей та сімей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації та в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Службу у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради.

Ухвалою від 16 вересня 2025 року зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації на виконання її повноважень: провести обстеження житлово-побутових умов малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та за його результатами надати суду Акт обстеження житлово-побутових умов малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому зазначити, якою кімнатою в цій квартирі користується ОСОБА_3 , і чи відповідають створені в цій кімнаті (чи ця кімната виділена в окреме користування дитині, її житлова площа тощо) умови потребам дитини.

У тому числі суд дійшов висновку про необхідність проведення обстеження житлово-побутових умов проживання відповідачки ОСОБА_2 - матері малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі чого цією ж ухвало суду зобов`язано Службу у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради на виконання її повноважень за адресою постійного проживання відповідача: АДРЕСА_2 , провести обстеження житлово-побутових умов проживання та за його результатами надати суду Акт обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_2 , у якому зазначити, якою кімнатою в цій квартирі в разі визначення місця проживання малолітньої дитини буде користуватися малолітня ОСОБА_3 та чи відповідають створені в цій кімнаті (чи ця кімната виділена в окреме користування дитині, її житлова площа тощо) умови потребам дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог про розірвання шлюбу між подружжям, позивач вказав, що між ним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 01 жовтня 2016 року було укладено шлюб, зареєстрований Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено актовий запис № 1213 від 01 жовтня 2016 року.

Від даного шлюбу подружжя має одну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №1779, виданий Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві.

Позивач зазначив, що протягом останнього часу стосунки між ним та ОСОБА_5 погіршились через різні погляди на життя, цінності, ведення спільного господарства та побуту, витрату коштів та виховання дитини. Фактично сім`я припинила існування, подружжя проживає окремо, стосунки з відповідачкою не відновились, а шлюб носить лише формальний характер.

На переконання позивача, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе та суперечить його інтересам розвиватись фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності.

У зв`язку з чим позивач прохав суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, укладений 01 жовтня 2016 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Крім того, ОСОБА_1 прохав суд встановити факт того, що він самостійно виховує та повністю утримує неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та факт відсутності участі відповідачки ОСОБА_2 у вихованні та утриманні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, в обґрунтування вищевказаних вимог позивач зауважив, що після розірвання сімейних відносин відповідачка залишила місце спільного проживання та виїхала до міста Полтави, у зв`язку з чим виховання та утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює самостійно.

Із пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, слідує, що він проживає разом із донькою у власній будинку, розташованій в АДРЕСА_1 , де створені всі необхідні умови для її проживання, розвитку та навчання. Дитина має окрему кімнату, забезпечена всім необхідним для ігор та розвитку дитини її віку.

Для фізичного розвитку доньки та спілкування з іншими дітьми ОСОБА_1 самостійно уклав договір із ФОП ОСОБА_6 та здійснює щомісячну оплату занять доньки ОСОБА_7 з дитячої гімнастики з персональним тренером у фітнес-клубі «EvereDayFitness», де дитина також бере участь у розвивальних вправах та спортивних іграх з однолітками. Крім того, позивач забезпечує відвідування донькою розвиваючих гуртків та приватних садочків, спрямованих на її всебічний розвиток.

Враховуючи, що малолітня ОСОБА_3 активно росте, позивач, як її батько, постійно придбаває їй речі по розміру і сезону.

Поряд із цим, позивач наголосив на тому, що у зимовий період дитина часто хворіла, у зв`язку з чим позивач самостійно придбавав необхідні лікарські засоби та особисто відводив доньку до педіатра на прийом, витрати на який також здійснював власним коштом. Під час проявів алергічної реакції позивач звертався з донькою до лікаря-дерматолога для отримання відповідного лікування. Крім того, з метою забезпечення належного фізичного та імунного розвитку дитини ОСОБА_1 водив доньку ОСОБА_7 на консультації до спеціалістів і в подальшому на вакцинацію від інфекційних хвороб згідно з рекомендаціями лікарів та відповідно до її віку, відповідно до календаря щеплень.

Разом із цим, позивач у судовому засіданні вказав, що працює інженером в ТОВ «Солартек про», має стабільний дохід і спроможний повністю забезпечувати дитину матеріально. Характер його роботи передбачає вільний графік, оскільки його професійні обов`язки пов`язані з встановленням сонячних панелей, що дає можливість поєднувати трудову діяльність із належним доглядом за донькою. У період, коли позивач виконує робочі завдання, за дитиною наглядає або няня, яку він наймає за власний рахунок, або його мати ОСОБА_8 , котра проживає у передмісті Києва, що й позивач і допомагає йому у догляді за онукою.

Вказані вище обставини та події, на переконання позивача ОСОБА_1 , підтверджуються також письмовими показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ..

З огляду на вищевикладене, позивач зауважив, що проживає сам зі своєю донькою ОСОБА_7 , працює, отримує дохід, забезпечений житлом, належними житловими умовами для дитини, забезпечує необхідну активність та розвиток доньки, лікує, повністю утримує та самостійно виховує дитину без участі її матері, у зв`язку із чим прохав суд встановити факт того, що він самостійно виховує та повністю утримує неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та факт відсутності участі ОСОБА_2 у вихованні та утриманні доньки.

Разом з цим, позивач також заявив вимогу про стягнення аліментів з відповідачки ОСОБА_2 на утримання їхньої малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але менше 50 відсотків на кожну дитини від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з дня пред`явлення позову.

Так, у позовній заяві зазначено, що після припинення спільного проживання відповідачка не бере участі у матеріальному забезпеченні дитини, не надає жодної допомоги, не сплачує коштів на харчування, одяг, медичне обслуговування чи розвиток доньки Усі витрати, пов`язані з утриманням дитини, позивач несе виключно власним коштом.

Позивач також вказав, що витрати на утримання доньки ОСОБА_7 за останні 6 місяців становили орієнтовно 60 000 грн, однак зазначеної суми недостатньо для повного утримання малолітньої дитини, оскільки потреби дитини зростають, у зв`язку з чим вважає, що участь матері у матеріальному забезпеченні дитини є необхідною, і просить суд стягнути з відповідачки аліменти у встановленому законом розмірі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та прохав їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_5 неодноразово викликалась до суду, за останньою відомою адресою її місця проживання: АДРЕСА_3 , про що в матеріалах справи наявні поштові повідомлення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», на підставі чого була викликана у судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування) чи місцезнаходження якої невідоме, від 13 жовтня 2025 року у справі № 553/3210/25, розміщеного на офіційному вебсайті судової влади України.

На підставі вищевикладеного про дату, час і місце судового засідання відповідачка ОСОБА_5 повідомлена належним чином, однак у судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подала.

Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних

вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві Державної адміністрації, до суду не з`явився, направлено до суду клопотання, в якому прохали розгляд справи проводити за відсутності представника Служби та направили Акт обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради Лисенко С. М., при ухваленні рішення за уточненими позовними вимогами позивача ОСОБА_1 покладалась на розсуд суду.

Отже, суд, заслухавши пояснення позивача, свідка ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було укладено шлюб, який зареєстрований Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено актовий запис № 1213. Після одруження відповідачка змінила прізвище з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 23).

За час шлюбу у подружжя народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1779, зареєстрований Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві, що підтверджується Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 38).

Із наданих суду пояснень, письмових доказів та матеріалів справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені: подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведеться, сторони мають різні погляди на життя, цінності та способи виховання дитини. Примирення між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 є неможливим, ОСОБА_2 з кінця 2024 року залишила сім`ю та припинила своє піклування про малолітню дитину, що становить підґрунтя подружніх відносин.

Згідно зі ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110цього Кодексу.

Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до положення ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Так, згідно з положень ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Оцінивши подані докази у сукупності, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є неможливим, оскільки шлюб фактично припинено, сторони тривалий час не проживають однією сім`єю, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного 01 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 1213, законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Разом із тим, позивач просив встановити факт того, що він самостійно виховує та повністю утримує неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та факт відсутності участі відповідачки ОСОБА_2 у вихованні та утриманні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наступних підстав.

Судом встановлено, що після припинення з кінця 2024 року спільного проживання подружжя, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Натомість, із матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 проживає та винаймає житло за адресою: АДРЕСА_2 , що слідує з

положень наявної в матеріалах справи Копії договору оренди житла від 14 січня 2025 року (а. с. 29-30)

Суд констатує, що позивач ОСОБА_1 працевлаштований, займає посаду інженера в ТОВ «Солартек про», має стабільний дохід і спроможний повністю забезпечувати дитину матеріально, що підтверджується наявними в матеріалах справи Довідками форми ОК-5 та ОК-7 (а. с. 24-26). Характер роботи позивача ОСОБА_1 передбачає вільний графік, що дає можливість поєднувати трудову діяльність із належним доглядом за донькою ОСОБА_7 .

Позивач повністю та самостійно забезпечує доньку всім необхідним харчуванням, одягом, ліками, засобами гігієни, а також приділяє увагу її фізичному та інтелектуальному розвитку, що встановлено судом на підставі наступних досліджених належних та допустимих доказів.

Так, між позивачем ОСОБА_1 , який діє в інтересах дитини ОСОБА_3 , та ФОП ОСОБА_6 укладено Договір №27062025/2 від 27 червня 2025 року, відповідно до якого дитині Клієнта надаються послуги персональних тренувань за домовленістю із тренером (а. с. 27-28).

У матеріалах також справи містяться фіскальні чеки, квитанції та банківські платіжні документи, які підтверджують фактичні витрати позивача ОСОБА_1 на утримання та розвиток малолітньої доньки ОСОБА_3 ..

Так, що позивач систематично здійснює оплату медичних, освітніх, побутових і дитячих товарів і послуг, зокрема: фіскальні чеки аптечних закладів свідчать про придбання медикаментів, дитячих вітамінів та засобів догляду; квитанції приватних медичних закладів ТОВ «Дитячий медичний центр вихідного дня» (м. Київ), які підтверджують оплату консультацій педіатра, дерматолога та вакцинацій; банківські квитанції, які підтверджують оплату товарів для дитини в мережі Babymax на значні суми (зокрема, 10 000 грн, 8 999 грн, 3 050 грн), що свідчить про придбання дитячих меблів, іграшок, товарів гігієни та одягу; фіскальні чеки магазинів дитячого одягу Sinsay підтверджують регулярні покупки дитячого одягу та аксесуарів; чеки про оплату дитячих занять, розвиваючих гуртків і медичних послуг, що здійснювалися особисто позивачем (а. с. 31- 37).

Так, суд сприймає як належні та допустимі докази, що в сукупності підтверджують доводи позивача, надані ним копії медичних документів із ТОВ «Клініка вихідного дня» (м. Київ), що підтверджують проведення регулярних профілактичних та діагностичних обстежень малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 74- 114).

Так, з наданих доказів убачається, що протягом листопада 2023 року вересня 2025 року дитина проходила огляди педіатра, хірурга, ортопеда, невролога, дерматовенеролога, ультразвукове обстеження кульшових суглобів і серця, огляди перед профілактичними щепленнями, а також планові вакцинації (Інфанрикс гекса, Німенрикс) (а. с. 74- 115).

Зі змісту наданих суду медичних документів чітко вбачається, що всі консультації здійснювались у присутності батька ОСОБА_1 , який підписував інформовані добровільні згоди на проведення діагностики, лікування та щеплень, ознайомлювався з планом лікування, давав письмове підтвердження щодо поінформованості про можливі ризики й наслідки, що засвідчено власноручними підписами у відповідних медичних формах, що вкотре підтверджує факт одноосібного піклування батька дитини про здоров`я своєї доньки ОСОБА_7 , починаючи з листопаду 2023 року та по теперішній час.

Також наявна «Карта імунізації» (форма №063-1/о), видана тією ж клінікою, в якій зафіксовано повний перелік проведених профілактичних щеплень відповідно до віку дитини, із підписами відповідальних медичних осіб (а. с. 116).

Крім того, долучено Довідку від 11 жовтня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_3 відвідує басейн на території фітнес-клубу «EveryDayFitness» (а. с. 115).

Усі наведені документи оформлені належним чином, містять печатки та підписи медичних працівників ТОВ «Клініка вихідного дня» та підпис законного представника дитини - ОСОБА_1 , який надавав інформовані добровільні згоди на проведення медичних втручань, вакцинацій і оглядів.

Системність цих документів, їх хронологічна послідовність підтверджують, що саме батько дитини ОСОБА_1 забезпечує повноцінне медичне спостереження, лікування, профілактику та розвиток малолітньої ОСОБА_7 . Водночас суд констатує, що будь-яких доказів участі матері ОСОБА_2 у відвідуванні медичних закладів, організації лікування чи наданні матеріальної допомоги дитині, матеріали справи не містять, що узгоджується зі свідченнями свідків та іншими доказами по справи.

Судом також досліджено письмові пояснення свідка ОСОБА_9 , матері відповідачки ОСОБА_2 , із яких вбачаться, що з грудня 2024 року ОСОБА_2 не проживає разом із чоловіком ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_3 , що пов`язано із конфліктами між подружжям та психологічним станом відповідачки після народження дитини. Свідок зазначила, що наразі ОСОБА_2 проживає у місті Полтава та винаймає квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , тоді як ОСОБА_1 проживає разом із малолітньою донькою ОСОБА_7 в окремому житловому приміщенні, де дитина має власну кімнату, належні побутові умови, усі необхідні речі для розвитку та догляду.

Свідок підтвердила, що усі питання виховання, утримання, лікування та розвитку дитини здійснює виключно батько ОСОБА_1 , який самостійно оплачує медичні послуги, догляд, забезпечує дитину одягом, продуктами харчування та іншими необхідними речами. Водночас мати дитиною не займається, участі у її вихованні не бере, матеріальної допомоги не надає (а. с. 3942).

У судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_8 - мати позивача ОСОБА_1 , яка підтвердила зміст наданих нею письмових пояснень (а. с. 4343) та надала суду послідовні і логічні свідчення. Так, свідок пояснила, що виключно її син ОСОБА_1 займається повним забезпеченням доньки ОСОБА_7 , особисто виховує її, купляє необхідний одяг, продукти харчування, іграшки та засоби догляду. За словами свідка, усі питання розвитку, лікування та виховання дитини вирішуються саме батьком. ОСОБА_1 забезпечує доньку всім необхідним, організовує її дозвілля та навчання, водить дитину на комплексні заняття з розвитку моторики, дбає про її фізичний і психологічний розвиток. Разом з цим, свідок зауважила, що в залежності від можливості всіляко допомагає сину та сприяє у догляді за малолітньою донькою. Натомість стосунки між сином та невісткою погіршились та, як наслідок, закінчились, на її думку, через втрату подружжям попередньої дитини та переривання вагітності, що на її переконання, суттєво вплинуло на психо-емоційний стан ОСОБА_2 , у зв`язку з чим вона залишила чоловіка та дитину та наразі не підтримує з донькою ОСОБА_7 жодного зв`язку, не бере участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги.

На виконання ухвали суду від 16 вересня 2025 року до суду 23 вересня 2025 року надійшли матеріали від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради.

Службою надано Акт обстеження умов проживання (а. с. 122- 123), складений 25 вересня 2025 року, за адресою: АДРЕСА_2 , де

проживала ОСОБА_2 мати малолітньої ОСОБА_3 .

Так, із матеріалів Акту убачається, що за вказаною адресою ОСОБА_2 не проживає. Під час опитування мешканців будинку сусіди повідомили, що зазначену особу вони не знають.

Поряд із цим, на виконання ухвали суду від 16 вересня 2025 року, на адресу суду 07 жовтня 2025 року надійшли матеріали від третьої особи на стороні позивача Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

До суду направлено Акт обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 132-138), зі змісту якого слідує, що 06 жовтня 2025 року працівниками Служби було здійснено обстеження умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою постійно проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батько, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 донька.

Під час обстеження встановлено, що житло розташоване на 8 поверсі 9 поверхового будинку, складається з трьох кімнат, має належний стан, сучасний ремонт, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка.

Для виховання і розвитку дитини створені належні умови, а саме: виділено окрему кімнату, у якій є розкладний диван, меблева стінка, шафа, комод і дитячий куточок. Зі слів батька, донька тимчасово спить із ним у спальні через прорізування зубів та часті обстріли. Дитина забезпечена продуктами харчування, одягом, іграшками, засобами гігієни та медикаментами.

Із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що дружина ОСОБА_2 залишила сім`ю в кінці 2024 року, після чого він самостійно виховує малолітню доньку та забезпечує її всім необхідним для розвитку, лікування й відпочинку. Батько зазначив, що з матір`ю дитини він не підтримує спілкування та самостійно виховує та утримує дитину.

Таким чином, матеріали справи містять переконливі підтвердження того, що саме батько дитини: забезпечує її житлом, побутовими умовами, харчуванням, одягом та засобами догляду; організовує медичне спостереження, лікування та вакцинацію у приватних медичних закладах, особисто супроводжує дитину на прийоми до лікарів і підписує інформовані згоди; займається розвитком дитини, забезпечує відвідування спортивних і розвиваючих занять; несе повний фінансовий тягар утримання дитини, що підтверджується наданими квитанціями, фіскальними чеками та іншими платіжними документами.

Водночас доказів участі матері відповідачки ОСОБА_2 у вихованні, утриманні, спілкуванні чи лікуванні дитини суду не подано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у даній справі факти самостійного виховання та повного утримання малолітньої ОСОБА_3 її батьком ОСОБА_1 , та факт відсутності участі матері ОСОБА_2 у вихованні та утриманні дитини є доведеними. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині є законними, обґрунтованими та такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення аліментів з відповідачки ОСОБА_2 на утримання їхньої малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але менше 50 відсотків на кожну дитини від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з дня пред`явлення позову, суд вважає за доцільне вказати наступне.

Ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненнянею повноліття.

За ст. 181 ЦПК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується наша рівність при несенні обов`язку утримання дитини.

Відповідно до вимог Сімейного кодексу України ст. ст. 182-184, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як убачається з матеріалів справи, після припинення спільного проживання подружжя відповідачка не бере участі у матеріальному забезпеченні малолітньої дитини, не надає жодної фінансової допомоги, не сплачує коштів на харчування, одяг, медичне обслуговування чи розвиток доньки. Усі витрати, пов`язані з утриманням дитини, позивач несе виключно за власний кошт, що підтверджується фіскальними чеками, квитанціями, медичними документами та іншими доказами, дослідженими судом.

Відповідачка є працездатною особою, доказів, які б свідчили про неможливість виконання нею батьківських обов`язків у частині матеріального забезпечення дитини, суду не подано.

Враховуючи, що дитина проживає разом із батьком, який забезпечує її усім необхідним, а мати проживає окремо та не бере участі у матеріальному забезпеченні, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але менше 50 відсотків на кожну дитини від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з дня пред`явлення позову.

Таким чином, позовні вимоги у частині стягнення аліментів є доведеними, законними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 259, 263-265ЦПК України, ст. ст. 110-112, 141, 180 - 184СК України, суд -

У Х В А Л И В:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення аліментів, розірвання шлюбу, встановлення факту самостійного виховання дитини, встановлення факту відсутності участі у виховання та утриманні дитини, стягнення аліментів задовольнити.

Розірвати шлюб, що укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 1213 від 01 жовтня 2016 року.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно виховує та повністю утримує неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 1779 від 16 листопада 2023 року, що зареєстрованийСвятошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Встановити факт відсутності участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні та утриманні неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але менше 50 відсотків на кожну дитини від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з дня пред`явлення позову.

Стягнути ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в сумі 3 633, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП : НОМЕР_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

За участі: третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві Державної адміністрації, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради.

Суддя Подільського районного

суду міста Полтави Н. І. Крючко