У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Лапченко О.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Еренцова Євгенія Валерійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Державна інспекція архітектури та містобудування України про усунення перешкод у користуванні житловим будинком і земельними ділянками шляхом знесення самочинно збудованої споруди та приведення забудови суміжної ділянки у відповідність до обов`язкових вимог державно-будівельних норм, -

в с т а н о в и л а:

представник позивача Еренценов Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, згідно якого просить усунути перешкоди у користуванні належними ОСОБА_1 житловим будинком і земельними ділянками з кадастровими номерами :02:012:5008 та :02:012:5062 за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати ОСОБА_2 знести за власний рахунок самочинно зведений вздовж межі ділянки з кадастровим номером :02:012:5008 споруду торгівельно-офісного комплексу, розташованої на земельній ділянці з кадастровим номером :02:012:0325 за адресою: АДРЕСА_2 , та у разі відмови добровільно знести даний об`єкт, провести примусове його знесення за рахунок ОСОБА_2 .

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити відповідачу ОСОБА_2 та/або будь-яким залученим ним підрядникам, субпідрядникам, іншим особам продовжувати та здійснювати будь-які будівельні роботи (зокрема: земляні, фундаментні, монтаж каркаса/стіни/перекриттів/покрівлі, прокладання інженерних мереж, фасадні та оздоблювальні роботи) на земельній ділянці кадастровий номер :02:012:0325 за адресою: АДРЕСА_2 , до набрання законної сили рішенням суду у цій справі, та заборонити вчинення дій, спрямованих на ведення об`єкта в експлуатацію до вирішення спору по суті (подання декларацій/актів готовності, отримання сертифікатів, укладення договорів на постачання інженерних ресурсів до прийняття об`єкта), як таких, що безпосередньо ускладнюють або роблять неможливим виконання майбутнього рішення суду про знесення.

В обґрунтування вимог позовної заяви представник позивача посилався на те, що позивачу належать на праві приватної власності житловий будинок і земельні ділянки з кадастровими номерами :02:012:5008 та :02:012:5062 за адресою: АДРЕСА_1 . Суміжна ділянка відповідача з кадастровим номером :02:012:0325 площею 0,1600 га розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; її цільове призначення - 03.10 «Для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку», право власності зареєстровано 28.12.2023, що підтверджується відомостями з Державного земельного кадастру. Відповідач здійснює нове будівництво об`єкта «Нове будівництво торгівельно-офісного комплексу по АДРЕСА_2 », що підтверджується витягом з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ: зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 18.04.2024 за № ІУ60; статус документа - «діючий»; ініціатор - фізична особа ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), контактні дані, паспортні реквізити; вхідний № ПД-5 від 17.04.2024; клас наслідків об`єкта - CCI; тип робіт - нове будівництво; код ДКБС - 1230.9 «Будівлі торговельні інші». Реєстрація здійснена ДІАМ (головний інспектор будівельного нагляду ОСОБА_3 ). У складі поданих даних зазначено ОСОБА_4 умови та обмеження MU01:3003- 5872-0186-1028, № 15-06/5 від 18.01.2024, видані Відділом містобудування, архітектури та будівництва Білогородської сільської ради. МУО визначають основні параметри забудови, зокрема: гранично допустиму висоту будинків, будівель і споруд -12 метрів; максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки - 50; вид будівництва нове будівництво; місце розташування АДРЕСА_3 «Мінімально допустимі відстані від об`єкта, що проектується», у якому прямо приписано дотримання протипожежних розривів відповідно до таблиці 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», а також вимогу забезпечити відступи від стіни для проїзду пожежної машини. Додатково в планувальних обмеженнях зафіксовано обов`язок враховувати інсоляційні, санітарні та протипожежні вимоги щодо захисту існуючої житлової забудови на суміжних ділянках, а також витримати охоронні зони інженерних мереж і нормативні відстані до них згідно з ДБН Б.2.2-12:2019 (додаток И.2) та спеціальними правилами приєднання інженерних мереж. Наявність і чинність повідомлення № ІУ60 та включення до нього відомостей про МУО № 15-06/5 підтверджені також відповіддю ДІАМ на адвокатський запит: за даними Реєстру будівельної діяльності щодо кадастрового номера :02:012:0325 обліковується діюче повідомлення про початок виконання робіт, вид будівництва - «нове будівництво торгівельно-офісного комплексу», клас наслідків - CCI, замовник - фізична особа. Правовий режим самої ділянки відповідача - :02:012:0325 категорія - землі житлової та громадської забудови; цільове призначення - 03.10 «для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель»; площа - 0,1600 га; власник - ОСОБА_5 ; державна реєстрація права - 28.12.2023; на ділянці наявні обмеження у вигляді охоронної зони об`єкта транспорту (0,0466 га) - що додатково зумовлює необхідність дотримання відстаней та режимів охоронних зон при проектуванні і будівництві. Вказує, що відповідач будує об`єкт громадської забудови класу наслідків CCI на підставі чинного повідомлення, при цьому самі містобудівні умови прямо покладають на нього обов`язки витримати мінімальні протипожежні розриви за ДБН Б.2.2-12:2019, забезпечити можливість проїзду пожежної техніки уздовж стін (відступи для пожежного проїзду), врахувати інсоляційні та санітарні вимоги до суміжної житлової забудови та дотримати охоронні зони інженерних мереж і транспорту. Невиконання цих приписів є істотним порушенням обов`язкових норм і підтверджує правову кваліфікацію спірної забудови як самочинної у частині, що порушує права позивача. У відповідності до матеріалів топографо-геодезичної зйомки масштабу 1:500, виконаної у жовтні 2025 року сертифікованим інженером-геодезистом для домоволодіння позивача по АДРЕСА_1 , мінімальна фактична відстань від межі земельної ділянки позивача до зведених конструкцій (стіни) спірного об`єкту відповідача становить 1,27 м. Ця відстань зафіксована на плані, що відображає конфігурацію меж і суміжну забудову. Таке розміщення формує між спірною будівлею, парканом та ділянкою позивача вузький коридор, який об`єктивно не здатний виконувати функцію протипожежного проїзду і технологічної смуги обслуговування. Відступ 1,27 м є замалим і не дозволяє під`їзд, розворот, установку опор та розгортання рукавних ліній, а також роботу автодрабин і колінчастих підіймачів. Умови Містобудівних умов та обмежень № 15-06/5 додатково імперативно приписують «забезпечити відступи від стіни для проїзду пожежної машини» та дотриматися мінімально допустимих відстаней за табл. 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019; ці приписи включені до складу реєстраційних даних повідомлення № ІУ60 і є обов`язковими для замовника. Зі зменшенням проміжку до 1,27 м виникає низка взаємопов`язаних порушень прав позивача як суміжного власника. Порушується можливість безпечного і належного користування житловим будинком та земельною ділянкою. Порушується право на захист від шкідливого впливу суміжного користування землею: в умовах настільки малого проміжку неможливо організувати власними силами відповідача безпечне водовідведення та сніго-лавинозатримання від його покрівель так, щоб атмосферні опади і талий сніг не потрапляли на ділянку позивача; самі МУО покладають на замовника обов`язок врахувати санітарні та інсоляційні вимоги щодо існуючої житлової забудови на суміжних ділянках, однак відступ 1,27 м цієї мети не досягає. Утворений вузький простір погіршує умови інсоляції на ділянці позивача, сприяє накопиченню вологи, що з точки зору будівельної фізики підвищує ризики конденсації, грибкового ураження та прискореної деградації родючих шарів, а також створює додаткові експлуатаційні небезпеки під час зимових опадів (скидання снігу й льоду з покрівлі відповідача в бік будинку позивача). У санітарно-побутовому вимірі зведення громадської будівлі класу наслідків CC1 із дозволеною висотою до 12 метрів у безпосередній близькості 1,27 м формує надмірне затінення й екранування, що не відповідає меті МУО «забезпечити захист існуючої житлової забудови на суміжних ділянках» і суперечить добросусідським обов`язкам землекористувача не допускати шкідливого впливу на сусідню ділянку. Окрім того, у разі виникнення надзвичайної ситуації у вигляді пожежі сформований забудовою вузький коридор шириною близько 1,27 м унеможливлює під`їзд і розміщення пожежно-рятувальної техніки вздовж глухої стіни спірного об`єкту відповідача. За такої конфігурації підрозділи ДСНС фактично позбавляються можливості оперативно виставити стволи на захист фасаду, розгорнути рукавні лінії необхідного діаметра, встановити автодрабину або колінчастий підіймач для доступу до покрівлі та верхніх прорізів, організувати розвідку і локалізацію вогнища з безпечного боку, в тому числі без використання території земельної ділянки позивача. Відсутність нормативного проїзду та протипожежних розривів різко підвищує інтенсивність теплового впливу і ймовірність перекидання полум`я з новозведеної споруди на житловий будинок позивача, сприяє швидкому димонакопиченню у вузькому проміжку, блокує аварійні та евакуаційні дії, ускладнює створення водяних завіс, вентиляції диму й безпечних шляхів рятування людей. Невиконання вимоги щодо мінімальної смуги проїзду позбавляє будинок позивача гарантованого державними нормами рівня пожежного захисту, створює безпосередню загрозу життю і здоров`ю членів його сім`ї, істотно підвищує ризик знищення чи пошкодження майна та, як наслідок, порушує право власника на безпечне, мирне і повноцінне користування своєю нерухомістю. Такий стан об`єктивно свідчить про істотне порушення обов`язкових вимог пожежної безпеки й добросусідства, що має кваліфікуватися як самочинне будівництво у частині розміщення і обґрунтовує застосування негаторного способу захисту з вимогою знесення перешкоджаючих конструкцій. Право позивача на мирне володіння, користування і розпорядження своїм майном, у тому числі право вимагати усунення перешкод у користуванні, порушується комплексно: позбавляється реальної можливості користування зовнішніми огороджувальними конструкціями будинку з боку межі; створюється триваючий ризик завдання шкоди майну і здоров`ю внаслідок обмеження доступу аварійно- рятувальної техніки та неможливості виконання першочергових протипожежних дій; знижується комфорт і безпека проживання через погіршені умови інсоляції, провітрювання і водовідведення; підривається баланс сусідських інтересів, який містобудівні норми покликані гарантувати через обов`язкові протипожежні розриви і пожежний проїзд. Сукупність зазначеного свідчить, що фактичне будівництво, відхиляючись від приписів МУО і обов`язкових положень ДБН щодо мінімальних розривів і проїзду пожежної техніки, створює істотні перешкоди у здійсненні позивачем правомочностей власника та має ознаки самочинної забудови в частині розміщення, що порушує права іншої особи. Підтвердженням містобудівної рамки спірного об`єкта є зареєстроване повідомлення № ІУ60 із включенням МУО № 15-06/5, а також відповідь ДІАМ на адвокатський запит про чинність цього документа і клас наслідків CC1; однак наявність повідомлення не звільняє замовника від обов`язку дотримуватися обов`язкових приписів МУО, проектних рішень та ДБН і не легітимізує їх порушення. Реєстрація повідомлення про початок виконання будівельних робіт у Реєстрі будівельної діяльності ЄДЕССБ має виключно декларативний характер і не передбачає попередньої правової чи технічної експертизи відповідності проектних рішень вимогам ДБН, МУО та правам суміжних власників. Такий документ надає замовнику право розпочати роботи, але водночас покладає на нього обов`язок будувати «у спосіб і в межах», визначених містобудівною документацією, проектом та державними будівельними нормами (ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Позивач здійснив досудове звернення до Білогородської сільської ради з вимогою вжити передбачених законом заходів реагування щодо самочинних відхилень від МУО і ДБН - обстежити ділянку :02:012:0325, зупинити роботи у разі виявлення порушень, поінформувати ДІАМ, правоохоронні органи, розглянути можливість звернення до суду в інтересах громади. Окрім того, позивач із аналогічними зверненнями звертався і в поліцію і прокуратуру, але відповіді немає по теперішній час. Зазначає, що порушення прав позивача має триваючий характер і може бути усунуте виключно шляхом демонтажу споруди, зведеної вздовж межі із ділянками позивача, та організації інженерного захисту і водовідведення на стороні відповідача у спосіб, що унеможливлює вплив на суміжну територію. У разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач може провести будівництво, що унеможливить виконання рішення суду у цій справі і відновлення становища, яке існувало до порушення прав та інтересів позивача. Вказує, що незастосування заходів забезпечення позову у формі заборони проводити будівельні роботи на земельній ділянці фактично надає можливість відповідачу без жодних обмежень продовжувати будівництво, незважаючи на встановлені численні порушення вимог законодавства, що встановлені експертним висновком. Невжиття заходів забезпечення позову в даній цивільній справі, призведе до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права позивача на доступ до правосуддя в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність.

Відповідно до п. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зміст і форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані письмові документи, вважає, що вимоги заявника щодо заборони вчиняти певні дії підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 року у пункті 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовним вимогам, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захисту своїх прав при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами наявний дійсний спір щодо порушення прав позивача при здійсненні відповідачем будівництва об`єкта на земельній ділянці з кадастровим: номером :02:012:0325 за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовано тим, що відповідач будує об`єкт громадської забудови класу наслідків CCI на підставі чинного повідомлення, при цьому самі містобудівні умови прямо покладають на нього обов`язки витримати мінімальні протипожежні розриви за ДБН Б.2.2-12:2019, забезпечити можливість проїзду пожежної техніки уздовж стін (відступи для пожежного проїзду), врахувати інсоляційні та санітарні вимоги до суміжної житлової забудови та дотримати охоронні зони інженерних мереж і транспорту. Невиконання цих приписів є істотним порушенням обов`язкових норм і підтверджує правову кваліфікацію спірної забудови як самочинної у частині, що порушує права позивача. У відповідності до матеріалів топографо-геодезичної зйомки масштабу 1:500, виконаної у жовтні 2025 року сертифікованим інженером-геодезистом для домоволодіння позивача по АДРЕСА_1 , мінімальна фактична відстань від межі земельної ділянки позивача до зведених конструкцій (стіни) спірного об`єкту відповідача становить 1,27 м. Ця відстань зафіксована на плані, що відображає конфігурацію меж і суміжну забудову. Таке розміщення формує між спірною будівлею, парканом та ділянкою позивача вузький коридор, який об`єктивно не здатний виконувати функцію протипожежного проїзду і технологічної смуги обслуговування. Відступ 1,27 м є замалим і не дозволяє під`їзд, розворот, установку опор та розгортання рукавних ліній, а також роботу автодрабин і колінчастих підіймачів. Умови Містобудівних умов та обмежень № 15-06/5 додатково імперативно приписують «забезпечити відступи від стіни для проїзду пожежної машини» та дотриматися мінімально допустимих відстаней за табл. 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019; ці приписи включені до складу реєстраційних даних повідомлення № ІУ60 і є обов`язковими для замовника.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилався на те, що закінчення будівництва спірного об`єкту, введення його в експлуатацію, оформлення права власності на спірний об`єкт нерухомості та, як наслідок, можливість його подальшого відчуження, ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення в разі задоволення позову у цій справі. Невжиття запропонованих заходів може призвести до невиконання судового рішення, неможливості ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача, вимагатиме ініціювання нових судових процесів.

Суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просив застосувати позивач, є допустимими, адекватними і співмірними із заявленими позивачем вимогами та за змістом не є тотожними позовним вимогам.

Продовження будівельних робіт по зведенню спірного будівництва, закінчення будівництва спірного об`єкту, введення його в експлуатацію, оформлення права власності на спірний об`єкт нерухомості та можливість його подальшого відчуження є достатньо обґрунтованим припущенням того, що майно може вибути із власності відповідача на момент виконання рішення, а невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому дійсно утруднити чи зробити неможливим виконання ймовірного рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про наявність достатніх і законних підстав щодо забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо здійснення будівельних робіт на земельній ділянці кадастровий № :02:012:0325, та заборони ведення об`єкта, розташованого на даній ділянці, в експлуатацію.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260, 261, 353-354 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а:

заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Еренцова Євгенія Валерійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Державна інспекція архітектури та містобудування України про усунення перешкод у користуванні житловим будинком і земельними ділянками шляхом знесення самочинно збудованої споруди та приведення забудови суміжної ділянки у відповідність до обов`язкових вимог державно-будівельних норм задовольнити.

Заборонити відповідачу ОСОБА_2 та залученим ним підрядникам, субпідрядникам, іншим особам продовжувати та здійснювати будь-які будівельні роботи, зокрема, земляні, фундаментні, монтаж каркаса, стіни, перекриттів, покрівлі, прокладання інженерних мереж, фасадні та оздоблювальні роботи щодо об`єкта - торгівельно-офісного комплексу, розташованого на земельній ділянці кадастровий № :02:012:0325 за адресою: АДРЕСА_2 , до набрання законної сили рішення суду по даній справі.

Заборонити вчинення дій, спрямованих на ведення об`єкта - торгівельно-офісного комплексу, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :02:012:0325 за адресою: АДРЕСА_2 в експлуатацію (подання декларацій, актів готовності, отримання сертифікатів, укладення договорів на постачання інженерних ресурсів до прийняття об`єкта) до набрання законної сили рішення суду по даній справі.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя - Лапченко О.М.