Провадження № 2/752/2150/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.05.2025 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чекулаєва С.О.,

за участі секретаря судового засідання - Пастух З.Ф.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС», ОСОБА_2

про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПрАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС», ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з страховика несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 3 474,85 грн, та з винної у ДТП особи майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 32 200,88 грн., а також 10 000,00 грн моральної шкоди. Здійснити розподіл судових витрат.

1.1. Стислий виклад позиції позивача

08.01.2024 о 16 год. 40 хв., ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ Daewoo», р/н НОМЕР_1 , в м.Чернівці, по вул. Руській, 188, під час руху заднім ходом, не впевнився в безпечності свого маневру, у результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Mercedes-Benz CLA250» р/н НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить позивачу.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.02.2024 у справі №725/750/24 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнано ОСОБА_2 .

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №218800312 виданого ПрАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС», яке виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 17 374,27 грн, що було зменшене на розмір ПДВ - 3 474,85 грн.

Позивачем було проведено відновлювальний ремонт автомобіля «Mercedes-Benz CLA250» р/н НОМЕР_2 , загальна вартість робіт згідно Акту виконаних робіт №0005 від 18.03.2024 склала 53050,00 грн.

Позивач вказує, що з ПрАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС» підлягає стягненню на її користь 3 474,85 грн. (розмір ПДВ), а з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню різниця між розміром заподіяної шкоди і належним розміром страхового відшкодування, а саме:53 050,00 грн. (вартість відновлювального ремонту ТЗ) - 17 374,27 грн. (сплачене страхове відшкодування - у розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу) - 3 474,85 грн. (розмір ПДВ) = 32 200,88 грн. (різниця між розміром шкоди і належним розміром страхового відшкодування).

Також позивач взує, що з вини ОСОБА_2 їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 10 000,00 грн., що полягає у тому, що належний позивачеві автомобіль «Mercedes-Benz CLA 250», р/н НОМЕР_2 , був її основним засобом пересування, пошкодження автомобіля в ДТП завдало позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на її моральний стан.

1.2. Стислий виклад позиції учасників справи

Відповідачі відзиву на позовну заяву не подавали.

1.3. Заяви, клопотання учасників справи

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами до суду не надходили.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися.

1.4.Процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя С. О. Чекулаєв.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 22.08.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - подання доказів на підтвердження сплати судового збору за подання позову до суду.

09.10.2024 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 11.10.2024 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку із неявкою учасників справи (їх представників), повідомлених належним чином про розгляд справи.

2.Мотивувальна частина

2.1.Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, 08.01.2024 о 16 год. 40 хв., ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ Daewoo», р/н НОМЕР_1 , в м.Чернівці, по вул. Руській, 188, під час руху заднім ходом, не впевнився в безпечності свого маневру, у результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Mercedes-Benz CLA250» р/н НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить позивачу.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.02.2024 у справі №725/750/24 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнано ОСОБА_2 .

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

Таким чином, вина відповідача у вчиненні згаданої дорожньо-транспортної пригоди доведена та доказуванню не підлягає.

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу марки «Mercedes-Benz CLA250» р/н НОМЕР_2 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток.

На момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №218800312 виданого ПрАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС».

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Mercedes-Benz CLA250» р/н НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Власник пошкодженого автомобіля звернулася до ПрАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС» із заявою про подію та виплату стрхового відшкодування за договором ОСЦПВВНТЗ №218800312.

ПрАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 17 374,27 грн (а.с.12).

Згідно листа ПрАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС» №1368-2.13.1-2023 від 11.02.2024 вартість матеріального збитку, визначеного на підставі звіту про оцінку вартості (розміру) зюитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №17.24_SOS_ 69 від 28.02.2024 з урахуванням фізичного носу складових та без врахування ПДВ, яка складає 17 374,27 грн (41754,41 (вартість відновлювального ремонту, -20905,29 грн (фізичний знос запчастин) - 3 474,85 грн (ПДВ)).

При розрахунку суми страхового відшкодування без урахування ПДВ Товариство керувалося п. 36.2 ст 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Позивачем було проведено відновлювальний ремонт автомобіля «Mercedes-Benz CLA250» р/н НОМЕР_2 , загальна вартість робіт згідно Акту виконаних робіт №0005 від 18.03.2024 склала 53050,00 грн.

Позивач вказує, що з ПрАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС» підлягає стягненню на її користь 3 474,85 грн. (розмір ПДВ), а з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню різниця між розміром заподіяної шкоди і належним розміром страхового відшкодування, а саме:53 050,00 грн. (вартість відновлювального ремонту ТЗ) - 17 374,27 грн. (сплачене страхове відшкодування - у розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу) - 3 474,85 грн. (розмір ПДВ) = 32 200,88 грн. (різниця між розміром шкоди і належним розміром страхового відшкодування).

Також позивач взує, що з вини ОСОБА_2 їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 10 000,00 грн., що полягає у тому, що належний позивачеві автомобіль «Mercedes-Benz CLA 250», р/н НОМЕР_2 , був її основним засобом пересування, пошкодження автомобіля в ДТП завдало позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на її моральний стан.

2.2. Застосовані норми права

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (частина перша, пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом цієї норми, за загальним правилом: по-перше, шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі; по-друге, це робить особа, яка безпосередньо її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Це означає, що шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (стаття 1194 ЦК України).

Отже, відповідальність винної особи виникає лише в тому разі, коли розміру страхового виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу (надалі - Поліс ОСЦПВ) недостатньо для повного покриття завданої шкоди.

Відповідальність винної особи розраховується як різниця між повним розміром шкоди та страховою виплатою за Полісом ОСЦПВ. Іншими словами винна особа несе відповідальність лише за ту частину шкоди, яка не була покрита страховим відшкодуванням.

Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов?язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV)) (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17, від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17).

Сума страхового відшкодування за договором (Полісом ОСЦПВ) визначається з урахуванням положень Закону, який встановлює, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV), - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону № 1961-IV).

Водночас реальними збитками, які підлягають відшкодуванню потерпілому, є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу (див. висновок Верховного Суду щодо застосування статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України у постановах від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16, від 08 вересня 2025 року у справі № 161/3803/24). І якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації (постанова Верховного Суду від від 08.09.2025 у справі № 161/3803/24).

Якщо транспортний засіб фактично відремонтований, то розмір збитку визначається як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт (висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц (провадження № 61-9687св18)), Такі висновки викладено також у постановах Верховного Суду у справах: № 753/19288/14-ц від 30.10.2019 року; № 591/3152/16-ц від 25.03.2019 року, у яких Верховний Суд зазначив, що коли автомобіль вже фактично відновлений, то суд не може взяти до уваги експертне дослідження та повинен визначати розмір відновлювального ремонту на підставі саме документів, які підтверджують здійснення такого ремонту.

Тому правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати) (див. висновок Верховного Суду України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15).

У статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961 IV, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі - ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі - ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами (постанови Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20).

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22)).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22)).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

В контексті практики Європейського суду з прав людини варто зазначити, що справедливість компенсації як категорія, що застосовується й національним законодавцем, проте є не розкритою в судових прецедентах, визначається ЄСПЛ з урахуванням усіх обставин, а також особливостей справи. Суд суворо дотримується позиції, що відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

2.3. Мотиви, з яких виходить суд

Судом встановлено, що страховиком винної у ДТП особи, позивачу було виплачено суму страхового відшкодування на вказаний нею у заяві банківський рахунок за вирахуванням суми ПДВ 3 474,85 грн.

Із акту виконаних робіт №0005 від 18.03.2024 вбачається, що вартість ремонтних робіт по відновленню належного позивачу автомобіля «Mercedes-Benz CLA 250», р/н НОМЕР_2 , склала на загальну суму 53 050,00 грн (без ПДВ). Виконавцем робіт є ПП ОСОБА_3 .

Відповідно до розрахункової квитанції серії БВАЇ Форма РК-1 №147915 позивачем сплачено ПП ОСОБА_3 за ремонт авто 53050,00 грн 18.03.2024.

Вказана сума розрахована без ПДВ.

Суд, зважаючи на спірні правовідносини, встановив, що позивач документально не підтвердила оплату проведеного ремонту автомобіля, вартість якого визначена виконавцем робіт (СТО) з урахуванням ПДВ.

Таким чином, у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку не виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком, виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля в частині ПДВ.

З урахуванням встановленої обставини, що на час розгляду справи ремонтні роботи позивач провів на СТО, який не є платником вказаного податку, правових підстав для стягнення з відповідача у порядку ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суми страхового відшкодування в межах ПДВ немає.

Водночас позивач довела фактичне понесення витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу, а страхове відшкодування не покрило їх у повному обсязі, тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги у частині стягнення з ОСОБА_2 різниці між фактичними витратами та сумою страхової виплати з урахуванням зносу у розмірі 32 200,88 грн.

Відповідач не спростував достовірність цих доказів, що є його процесуальним обов`язком відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України.

Інших доказів щодо вартості матеріального збитку відповідач не надав, клопотання про проведення експертизи ним не заявляв.

Відповідач не оспорював вартість ремонтних робіт та характеру пошкоджень. Натомість відповідач, керуючись принципом змагальності, у разі незгоди має надати свої докази на підтвердження іншого розміру матеріального збитку потерпілої особи.

Перевіряючи наявність підстав для компенсації моральної шкоди у заявленому позивачем розмірі 10 000,00 грн, суд ураховує вимоги розумності і справедливості та вважає вказаний розмір істотно завищеним.

У позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що спричинена їй відповідачем ОСОБА_2 моральна шкода полягає у душевних стражданнях щодо неможливості експлуатації автомобіля, не змозі пересуватися на автомобілі, необхідності звернення до суду за захистом порушених прав, що потягло за собою негативні наслідки для позивача.

Наведені позивачем наслідки ДТП не доведені достатніми доказами у розумінні ст. 76-80 ЦПК України. А необхідність звернення позивача до суду не є моральною шкодою в розумінні ст. 23 ЦК України.

Суд, надаючи оцінку вказаним обставинам, враховує характер порушення прав позивача, обставини, пов`язані з пошкодженням належного позивачу автомобіля, що безумовно призвело до моральних страждань, і вважає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000,00 грн таким, що відповідає вимогам розумності і справедливості. Тому позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди належить задовольнити частково.

3. Висновки суду

Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з`ясуванні обставин справи, суд приходить до висновку про часткову доведеність обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а тому позов підлягає задоволенню частково.

4.Судові витрати

Позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422, 40 грн.

З урахуванням того, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 963,18 грн., що пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Однак, позивачем не подано до суду жодного доказу на підтвердження витрат на правничу допомогу, що є підставою для відмови в їх стягненні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-78, 81, 128, 131, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280, 274, 275, 279, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС», ОСОБА_2 про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування, стягнення матеріальної та моральної шкоди

- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) майнову шкоду, завдану внасділок ДТП у розмірі 32 200 (тридцять дві тисячі двісті) гривень 88 копійок та 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1 963 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят три) гривні 18 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. О. Чекулаєв