Номер провадження 2-н/754/460/25
У Х В А Л А

29 жовтня 2025 року м.Київ

Суддя Деснянського районного суду м.Києва Скрипка О.І., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги з ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ :

27.10.2025 року до суду надійшла заява ПрАТ «ВФ Україна» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги з ОСОБА_1 .

Вивчивши наявні матеріали, вважаю, що у видачі судового наказу належить відмовити.

Так, відповідно до заяви, місцем проживання боржника вказано: АДРЕСА_1 .

В той же час, згідно відповіді № 1940095 від 28.10.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що боржник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із ст.162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Будь-які докази реєстрації місця проживання боржника у Деснянському районі м.Києва відсутні.

Вищевикладене свідчить про недотримання правил підсудності при поданні даної заяви.

Згідно із ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

При цьому слід звернути увагу на те, що постановити ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу до іншого суду за підсудністю згідно ч. 8 ст. 165 ЦПК України суд вправі лише у випадку, коли боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 161, 165 ЦПК України, --

УХВАЛИВ :

У видачі судового наказу за заявою Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги з ОСОБА_1 - відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених в пунктах 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Згідно ст.161 ЦПК України, особа має право звернутись до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 28 жовтня 2025 року.

Суддя