Справа № 307/3092/25
Провадження № 2/307/1112/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Ком`яті Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Панфілов Павло Генадійович, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В позовній заяві представник зазначив, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2024 року у справі №307/1286/24 відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав щодо їх двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач ОСОБА_1 стверджує, що він проживав у цивільному шлюбі з матір`ю дітей ОСОБА_6 . Згідно свідоцтв про народження їхнім батьком являється ОСОБА_2 , мешканець с. Теребля, Тячівського району. Діти проживали разом з позивачем із самого народження. Мати дітей ОСОБА_3 періодично виїжджала та залишала дітей на позивача ОСОБА_1 . Близько восьми років мати ОСОБА_3 зовсім не з`являлася в житті дітей, лише кілька разів телефонувала. За весь цей період часу як мати дітей ОСОБА_3 , так і їх батько ОСОБА_2 життям синів не цікавилися, не проявляли бажання спілкуватися з ними та приймати участі у їх вихованні та розвитку. Всі питання щодо виховання та утримання дітей вирішуються позивачем ОСОБА_1 без участі та підтримки батьків дітей. В подальшому, рішенням виконавчого комітету Углянської сільської ради №89 від 10 грудня 2024 року неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надано статус дітей позбавлених батьківського піклування, а відповідно до рішення №90 та №91 виконкому Углянської сільської ради ОСОБА_1 призначено опікуном малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . На протязі останніх восьми років по теперішній час діти залишаються проживати з опікуном ОСОБА_1 та перебувають на його повному утриманні. Разом з тим, біологічні батьки дітей, нарівні з позивачем мають обов`язок піклуватися про синів, зобов`язані надавати позивачу кошти на їх утримання, приймати участь у вихованні та спілкуватися з дітьми. В подальшому, 14 липня 2025 року Тячівським районним судом Закарпатської області видано судовий наказ щодо стягнення з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Крім цього, ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2025 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Просить суд стягувати з відповідача ОСОБА_2 на його користь на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до їх повноліття.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Панфілов Павло Генадійович в судове засідання не з`явилися, представник подав письмову заяву, в якій зазначає, що просить проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, а тому суд в порядку ст.223 ЦПК України розглянув справу в їх відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов до наступного висновку.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .

Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2024 року в цивільній справі №307/1286/24 позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відносно двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 10 грудня 2024 року №89 дітям ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які тимчасово проживають у родині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, оскільки батьки дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позбавлені батьківських прав.

Рішенням виконавчого комітету Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 10 грудня 2024 року №90 встановлено опіку та призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , родича ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 за адресою опікуна.

Рішенням виконавчого комітету Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 10 грудня 2024 року №91 встановлено опіку та призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , родича ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 за адресою опікуна.

14 липня 2025 року Тячівським районним судом Закарпатської області у справі №307/2277/25 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , аліментів на утримання двох дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 27 червня 2025 року.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2025 року у справі №307/2277/25 відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, у зв`язку з відсутністю даних про зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_2 , роз`яснено право стягувачу на звернення до суду з тими самими вимогами в позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК. України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

При цьому суд враховує вимоги статті восьмої Закону України «Про охорону дитинства» щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів на утримання дитини у частці від доходу її батька.

Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

За змістом вищенаведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Такий правовий висновок міститься і в постанові КЦС ВС від 11.03.2020 року за №759/10277/1 (61-22317св19).

Однак, іноді суди порушують принцип диспозитивності та виходять за межі позовних вимог, що в свою чергу дає підстави визнавати такі рішення незаконними.

Тому, постановами КЦС ВС від 04.07.2018 року справа №490/4522/16-ц, провадження № 61-21571св18 та КЦС ВС від 11.03.2020 року справа №759/10277/1, провадження 61-22317св19, переглядаючи рішенням судів нижчої інстанції, останні були скасовані.

Так, в постанові КЦС ВС від 11.03.2020 року справа №759/10277/1, провадження 61-22317св19, колегія суддів Верховного Суду погоджується із доводами касаційної скарги, що апеляційний суд, змінивши спосіб присудження аліментів, вийшов за межі позовних вимог та розглянув вимогу, що не була предметом розгляду у суді першої інстанції. При цьому апеляційним судом порушено положення частини третьої статті 181 СК України, оскільки спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд допустив порушення норм матеріального права, зокрема статей 181, 182, 184 СК України, оскільки надав перевагу посиланням відповідача на його скрутне матеріальне становище, залишаючи поза увагою інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення. Крім того, належних доказів того, що у відповідача немає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі відповідачем не надано.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно до ст.184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у частці від доходу, обраним позивачем.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час неповнолітні діти відповідача ОСОБА_2 : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , перебувають на утриманні в позивача ОСОБА_1 , який є їх опікуном.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання своїх неповнолітніх дітей не надає.

При визначенні розміру аліментів на утримання двох дітей суд враховує майновий стан позивача, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача.

Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей слід задовольнити і стягувати з відповідача ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів, заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 серпня 2025 року, і до їх повноліття.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини за один місяць.

Керуючись ст.ст.5, 12, 81, 209, 223, 247, 263, 265, 430 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 180-184, 191 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 народження, в розмірі 1/3 частини всіх видів, заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 серпня 2025 року, і до їх повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1211 гривень 20 копійок судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , мешканець АДРЕСА_1 , України, РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , України, РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено 31 жовтня 2025 року.

Головуючий В.І.Бобрушко