Справа № 169/992/24
Провадження № 2/169/58/25
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Тітівалова Р. К.,

з участю

секретаря судового засідання Веремчук Л. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на дітей,

в с т а н о в и в:

08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Позов мотивований тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду від 23 жовтня 2018 року. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням суду від 05 червня 2020 року з відповідача стягуються аліменти в розмірі по 1 200 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 серпня 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Вказуючи, що розміру стягуваних аліментів їй не вистачає для належного забезпечення потреб дітей, відповідач офіційно працевлаштований і проходить службу в Збройних Силах України, отримує регулярний дохід, його матеріальне становище значно покращилося, позивач просила ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Турійського районного суду від 05 червня 2020 року, та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Ухвалою судді Ковальчук О. В. від 18 листопада 2024 року відкрите провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження (а с. 24).

Представник відповідача 11 квітня 2025 року подав відзив на позов, у якому зазначив, що відповідач є військовослужбовцем та має постійний дохід, але половину щомісячного грошового забезпечення він витрачає на своє матеріальне забезпечення, своєї бригади, ремонт техніки, пальне та інші потреби пов`язані з військовою службою. Також вказував, що відповідач має на своєму утриманні ще одну дитину ОСОБА_5 , у зв`язку з чим просив відмовити в позові (а. с. 88-89).

Ухвалою судді від 08 липня 2025 року справа прийнята до провадження суддею Тітіваловим Р. К. (а. с. 122).

У судове засідання позивачка не з`явилася, 27 жовтня 2025 року подала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглядати без її участі (а. с. 152).

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися.

30 жовтня 2025 року представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та за відсутності відповідача (а. с. 153).

Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Обов`язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 Сімейного кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Турійського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2018 року розірваний (а. с. 9-11).

Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження, в яких батьком дітей записаний відповідач (а. с. 7, 8).

Діти проживають разом із позивачкою.

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 05 червня 2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1 200 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 12-13).

Звертаючись до суду із цим позовом, позивачка, як на підставу своїх вимог, посилалася на положення статті 192 СК України.

За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, у зв`язку з чим зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них або існування інших об`єктивних причин може бути підставою для вимоги про зміну розміру аліментів або способу їх стягнення, у зв`язку з чим суд вважає за можливе та справедливим переглянути розмір стягуваних із відповідача аліментів.

Такі ж правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року у справі № 678/13/17, Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру стягуваних аліментів суд враховує, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і на батька, як позивачка, так і відповідач є працездатними особами, відповідач з 26 лютого 2022 року є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , отримує заробітну плату, непрацездатних осіб на утриманні не має.

Аналіз обставин справи та доказів в їх сукупності дає об`єктивні підстави для висновку, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у 2020 році у твердій грошовій сумі матеріальний стан відповідача значно покращився, оскільки він офіційно працевлаштувався, проходить військову службу в Збройних Силах України та отримує регулярний і стабільний дохід.

З огляду на вказане, доводи позивачки про наявність передбачених статтею 192 СК України підстав для зміни способу стягнення аліментів з відповідача є обґрунтованими.

Будь-яких належних і допустимих доказів на спростування зазначених доводів та підтвердження наявності передбачених статтею 182 СК України обставин, що підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів, відповідач суду не надав.

Посилання представника відповідача у відзиві на те, що відповідач має на утриманні ще одну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 91), суд до уваги не бере, оскільки остання досягнула повноліття і в розумінні закону не перебуває на утриманні відповідача.

Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом із яким проживає дитина, суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає справедливим змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 05 червня 2020 року та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів на сина ОСОБА_3 та дочку ОСОБА_4 відповідатиме інтересам дітей та забезпечить збалансованість розподілу та рівної участі батьків в утриманні дітей.

Враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, то відповідно до вимог частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

На підставі викладеного, статей 180-182, 192 СК України та керуючись статтями 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Турійського районного суду Волинської області від 05 червня 2020 року, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 (однієї третини) частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок (рахунок отримувача №UA0003492, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37834092, код банку отримувача (МФО) 899998, отримувач коштів ГУК у Волинській обл/смт Турійськ /22030101).

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Представник відповідача: Наумчук Іван Петрович, адреса місця знаходження: вулиця Набережна, 4, офіс 113, місто Луцьк, Волинська область.

Повне рішення складене 30 жовтня 2025 року.

Головуючий