Провадження № 2-о/359/285/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Бокей А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бориспільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2025 року від ОСОБА_1 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла заява, в якій просить суд : встановити факт смерті особи чоловічої статі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Донецьк, що є тимчасово окупованою територію України.

Заяву обґрунтовано тим, що заявник ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Між ОСОБА_3 (до укладення шлюбу - ОСОБА_5 ) та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Батьками ОСОБА_3 були ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Все життя батьки матері - ОСОБА_6 та ОСОБА_2 проживали в м. Донецьк. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 (дід заявника) помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, НОМЕР_1 , що видане Пролетарським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Зареєструвати факт смерті ОСОБА_2 в органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян Міністерства юстиції України та отримати свідоцтво про смерть заявник не в змозі, оскільки вищевказаний документ не є документом, на підставі якого можливо провести державну реєстрацію смерті особи, а отже не створює жодних юридичних наслідків. Мати заявника на разі перебуває закордоном, що підтверджується відмітками у закордонному паспорті про виїзд та документом - Residence Permit RX 1253098. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду із даною заявою.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник заявника направив до суду заяву про розгляд справи без його та заявника участі, заяву про встановлення факту просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи не з`явився у судове засідання, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Клопотань чи заяв на адресу суду не направили.

Дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами та подані сторонами заяви, суд прийшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється онукою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданої повторно 09 червня 2018 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 виданим 21 жовтня 2000 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецьк, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданим Промисловою селищною радою м.Воркушн.

18 жовтня 2019 року видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Донецьк. Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 18 жовтня 2019 року Пролетарським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Станом на день судового розгляду цивільної справи м.Донецьк продовжує перебувати на окупованій території, в межах якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими цією статтею, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, а також Молдови та росії. В цих справах Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватись недійсними всі без виключення документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей та шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоду особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, які проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами тощо), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку, передбаченому ст.317 ЦПК України.

Так, заявник та представник заявника на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 у м. Донецьк подали копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 18 жовтня 2019 року Пролетарським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки та нечітку фотографію могили (дата народження та смерті ОСОБА_2 чітко не видно).

В матеріалах цивільної справи відсутні інші письмові докази на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території, а саме: копія лікарського свідоцтва про смерть, копія довідки про причини смерті, фотографії з церемонії поховання ОСОБА_2 .

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 не заявили клопотання про допит свідків на підтвердження вказаних обставин. Попри те, що копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 18 жовтня 2019 року Пролетарським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки є допустимим доказом, цей письмовий доказ не є достатнім доказом в розумінні ч.1 ст.80 ЦПК України для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території.

Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що факт смерті ОСОБА_2 не підтверджено письмовими доказами, суд висновує про відсутність підстав для встановлення факту, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Донецьк. Тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», п.2 ч.1, 3 ст. 258, ч.1-3 ст. 259, ст. 263-265, 268, ст.317, ч.1 ст.319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бориспільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Яковлєва Л.В.