П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року м. Київ

Справа № 757/15802/25-ц

Провадження №22-ц/824/13692/2025

Резолютивна частина постанови оголошена 29 жовтня 2025 року

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2025 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Саліхова В.В., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖК Сервіс Груп»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року, ухваленого у складі судді Литвинової І.В.,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «ЖК Сервіс Груп», третя особа ПрАТ «Холдингова компанія» «Київміськбуд» про визнання недійсним наказів про встановлення тарифів.

У вказаному позові просила:

- визнати недійсними всі накази ТОВ «ЖК Сервіс Груп» про встановлення та / або зміну тарифів на послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_1 , видані за період з 21 червня 2019 року до березня 2025 року включно, в тому числі, але не обмежуючись: № 12 а/г від 28 березня 2022 року; № 30 а/г від 29 квітня 2022 року; № 43 а/г від 25 травня 2022 року; № 54 а/г від 22 червня 2022 року; № 89 а/г від 27 жовтня 2022 року, а також будь-які інші накази, на підставі яких здійснювалось нарахування плати за послуги з управління багатоквартирним будинком, включаючи наказ, на підставі якого встановлено тариф у розмірі 17,57 грн/кв м, що застосовується у рахунку № 0114 1140 0225 за лютий 2025 року, оскільки зазначені накази видані з порушенням вимог статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та без наявності повноважень відповідача на встановлення та зміну тарифів; визнати протиправним нарахування ТОВ «ЖК Сервіс Груп» заборгованості в розмірі 35 454, 97 грн, зазначеної в рахунку № НОМЕР_1 за лютий 2025 року;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок нарахувань з моменту припинення договору (24 жовтня 2020 року) на підставі фактично підтверджених витрат з пропорційним розподілом між усіма співвласниками будинку;

- заборонити ТОВ «ЖК Сервіс Груп» нараховувати співвласникам заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_1 за тарифом без рішення зборів співвласників цього будинку, або визначення його управителем органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах;

- визнати право ТОВ «ЖК Сервіс Груп», у разі надання ним послуг з обслуговування багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 , та до моменту законного визначення управителя цього будинку, отримувати компенсацію фактично понесених і документально підтверджених витрат з обслуговування будинку, які мають бути розподілені між співвласниками пропорційно до частки кожного з них, без права одностороннього встановлення тарифів.

- зобов`язати ТОВ «ЖК Сервіс Груп» здійснити перерахунок вартості послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_1 усім співвласникам будинку за період з 01 січня 2023 року до дати набрання законної сили рішенням суду у цій справі, з виключенням із тарифу витрат на прибирання прибудинкової території та з дотриманням принципу пропорційного розподілу витрат між усіма співвласниками Будинку відповідно до їхніх часток співвласника, як це передбачено статтею 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також зарахувати суми такого перерахунку в оплату майбутніх платежів відповідно до пункту 5 Постанови КМУ № 482 від 05 червня 2019 року «Про затвердження Порядку здійснення перерахунку вартості послуги з управління багатоквартирним будинком за період її ненадання, надання невідповідної якості»;

зобов`язати ТОВ «ЖК Сервіс Груп» здійснити перерахунок вартості послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_1 усім співвласникам будинку за період з 01 січня 2023 року до дати набрання законної сили рішенням суду у цій справі, з виключенням із тарифу витрат на прибирання прибудинкової території та з дотриманням принципу пропорційного розподілу витрат між усіма співвласниками багатоквартирного будинку відповідно до їхніх часток співвласника, як це передбачено статтею 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також зарахувати суми такого перерахунку в оплату майбутніх платежів відповідно до пункту 5 Постанови КМУ №482 від 05 червня 2019 року «Про затвердження Порядку здійснення перерахунку вартості послуги з управління багатоквартирним будинком за період її ненадання, надання невідповідної якості»

- зобов`язати ТОВ «ЖК Сервіс Груп» здійснити перерахунок вартості послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_1 усім співвласникам будинку за весь період, протягом якого відповідачу було призупинено реєстрацію платника ПДВ як платнику єдиного податку 3 групи 2% (на період воєнного, надзвичайного стану), з виключенням із тарифу суми податку на додану вартість (ПДВ) у розмірі 1,57 грн/кв м, яка була включена до тарифу незаконно та не перераховувалась до бюджету, а також зарахувати суми такого перерахунку в оплату майбутніх платежів або, за бажанням співвласників, повернути їх у грошовій формі;

- стягнути з ТОВ «ЖК Сервіс Груп» на користь ОСОБА_1 суму безпідставно набутих коштів у розмірі 25 457, 84 грн, які були нараховані та стягнуті без належних правових підстав, із порушенням принципу пропорційності розподілу витрат між усіма співвласниками (включаючи забудовника та власників нежитлових приміщень) та із застосуванням дискримінаційної тарифної політики, що призвела до необґрунтованого перекладання фінансового тягаря з окремих категорій співвласників на позивача.

- стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 11 538, 66 грн, нараховані на суму безпідставно набутих коштів у розмірі 25 457, 84 грн, за період з 08 липня 2020 року до дати фактичного виконання зобов`язання.

Позов обґрунтовано тим, що 21 червня 2019 року ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» видано наказ № 00046/0/8-19 «Про передачу на обслуговування та експлуатацію житлових будинків», яким визначено ТОВ «ЖК Сервіс Груп» експлуатуючою організацією на житловий комплекс з офісними приміщеннями, об`єктами соціально-побутового призначення на АДРЕСА_2 . На підставі Наказу, а також розпорядження Печерської РДА від 13 листопада 2019 року № 750 «Про присвоєння поштової адреси закінченому будівництвом об`єкту» відповідач почав здійснювати управління Будинком - укладати відповідні договори з співвласниками Будинку.

Цей договір припинено 24 жовтня 2020 року шляхом письмового повідомлення відповідача за один місяць до закінчення його дії про відмову від цього договору відповідно до вимог Статті 15 Закону України № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» та пункту 9.1. цього договору.

Також, відповідач, посилаючись на Наказ, видав накази про встановлення тарифів на послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_1 , а саме: № 12 а/г від 28 березня 2022 року; № 30 а/г від 29 квітня 2022 року; № 43 а/г від 25 травня 2022 року; № 54 а/г від 22 червня 2022 року; № 78 а/г від 26 жовтня 2022 року Станом на лютий 2025 року відповідач продовжує нараховувати плату за послуги з управління багатоквартирним будинком без належних правових підстав.

Про це свідчить рахунок № 0114 1140 0225 від лютого 2025 року, в якому зазначено нарахування за поточний місяць у розмірі 1 289, 32 грн (з яких 959, 32 грн за послуги з управління будинком і 330, 00 грн за охорону), а також вказано заборгованість у розмірі 35 454, 97 грн.

У лютому 2025 року відповідач застосовує тариф на послуги з управління будинком у розмірі 17, 57 грн/кв м, який, за відсутності у матеріалах справи відповідного наказу, очевидно встановлено після останнього з оскаржуваних наказів № 78 а/г від 26 жовтня 2022 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року у справі відкрито провадження, для розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 позов ОСОБА_1 до ТОВ «ЖК Сервіс Груп», третя особа ПрАТ«Холдингова компанія» «Київміськбуд» про визнання недійсним наказів про встановлення тарифів залишити без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід Держави судовий збір 9 689, 60 грн.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач виконує умови Договору та у повному обсязі надає житлово-комунальні послуги, таким чином зобов`язання позивача перед відповідачем не можуть бути припиненими, так як Договір № 114/13 від 23 жовтня 2019 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком є діючим.

Також вказує, що у позові не доведено, що позивач набув майно, або зберігає його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави. Відповідач весь час отримує житлово-комунальні послуги і, згідно законодавства та умов Договору № 114/13 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 23 жовтня 2019 року, повинна їх оплачувати.

За час здійснення відповідачем управління багатоквартирним будинком жодного протоколу зборів співвласників щодо визначення управителя до Управляючої компанії не надходило. Тому відповідач здійснює управління будинком на підставі наказу ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» від 21 червня 2019 року за № 00046/0/8-19.

Управляюча компанія не має повноважень скликати загальні збори співвласників.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд не з`ясував основоположну обставину - правовий статус відповідача, оскільки суд не встановив, на якій правовій підставі відповідач здійснює управління будинком, оскільки наказом забудовника №00046/0/8-19 від 21.06.2019 відповідача визначено як «експлуатуючу організацію», а не «управителя»

Також не з`ясовано факт наявності/відсутності підпису позивача у відомості, тоді як позивач категорично це заперечує. Суд не вжив заходів для перевірки цього факту.

Зокрема не встановлено дату введення Будинку в експлуатацію, оскільки це критично важливо, оскільки протокол датований 01.08.2019, а дозвіл на експлуатацію виданий 13.08.2019, зокрема ці поняття мають різний правовий зміст згідно з листом Мінрегіону №8/9-2260-16 від 11.07.2016.

Крім того не доведено факт проведення загальних зборів співвласників - Відповідач визнав, що збори не проводилися, а підписи збиралися індивідуально (протокол від 23.05.2025). Це прямо суперечить вимогам ст. 10 Закону №417-VIII.

Також, вказує, що не доведено законність процедури встановлення тарифів Відповідач не дотримався жодної з імперативних вимог ст. 10 Закону №417- VIII щодо процедури встановлення тарифів.

Судом неправомірно було легалізовано діяльність Відповідача як управителя за відсутності для цього будь-яких правових підстав, оскільки відповідача було призначено «експлуатуючою організацією» наказом забудовника, який не має повноважень призначати управителя, зоча відповідно до постанови КЦС Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 522/16491/17), яка підтверджує, що забудовник не може визначати управителя.

Також вказує, що судом першої інстанції неправильне застосування норм Податкового та Цивільного кодексів щодо стягнення ПДВ

Вказує, що відповідач не надав доказів правомірності стягнення коштів у сумі 25 457,84 грн.

Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно було стягнено судовий збір за подачу позовної заяви, оскільки позивач є споживачем та звільнена від сплати судового збору.

Вказує, що судом першої інстанції безпідставно не було стягнуто три відсотки річних та інфляційних втрат, що передбачені ст. 625 ЦПК України.

09 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ТОВ «ЖК Сервіс Груп» Кравчук А.С. в якому він просив рішення суду першої інстанції залишили без змін а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник ТОВ «ЖК Сервіс Груп» адвокат Вірченко Н.В. проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

Позивач ОСОБА_1 подала 27 жовтня 2025 року до Київського апеляційного суду заяву про розгляд справи без участі позивача.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом встановлено, що Розпорядженням Печерської РДА від 13 листопада 2019 року № 750 «Про присвоєння поштової адреси закінченому будівництвом об`єкту «Будівництво житлового комплексу з офісними приміщеннями, об`єктами соціально-побутового призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_2 », «1. Присвоєно закінченому будівництвом об`єкту «Будівництво житлового комплексу з офісними приміщеннями, об`єктами соціально-побутового призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_2 » поштову адресу: АДРЕСА_1 ».

Позивач ОСОБА_1 , як власник кв. АДРЕСА_3 у розумінні Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є співвласником даного багатоквартирного будинку, а також з моменту набуття права власності на вказану квартиру, також набула статусу індивідуального споживача житлово-комунальних послуг.

Законодавець фактично надає співвласникам багатоквартирного будинку право прийняти рішення про обрання форми управління багатоквартирним будинком, з метою реалізації такими співвласниками багатоквартирного будинку права на участь в управлінні будинком особисто або через уповноваженого представника, а багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 , був введений в експлуатація 13 серпня 2019 року і співвласники багатоквартирного будинку не були позбавлені можливості реалізувати передбачене законом право на визначення управителя та призначення належного управителя у будинку, за підсумком проведених загальних зборів співвласників.

Сторонами укладено договір № 148/13-А від 24 грудня 2021 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

При підписанні договору та додатків до нього від позивача не надходило зауважень, або заяв щодо умов, тарифів, викладених у самому договорі та додатках.

Згідно з п.1.2. Договору Управитель зобов`язався надати послугу з управління, яка включає утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладання індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо.

Згідно з п. 2.3.2. Договору Позивач зобов`язалась оплачувати комунальні послуги за діючими цінами/тарифами відповідно до загальної площі житлового приміщення та показань лічильників та сплачувати послуги Управителю не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним.

Пунктом 2.4.4. Договору передбачено, що у разі зміни ціни на послуги уповноваженими органами та/або постачальником послуг, в односторонньому порядку проводити корегування розміру плати без внесення змін у цей договір та додатків до нього, які є його невід`ємною частиною.

У відповідності до 3.3. Договору, на період з дня початку фактичного споживання до укладання прямого договору з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», Співвласник відшкодовує вартість спожитої електроенергії відповідно показників квартирних засобів обліку на розрахунковий рахунок Управителя за законодавчо визначеними тарифами (Додаток 2), далі вартість спожитої електроенергії сплачується за окремо укладеним договором з відповідним підрозділом ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», який здійснює її постачання, за показниками приладів обліку.

Управляюча компанія здійснює управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 , з метою забезпечення життєдіяльності новозбудованого багатоквартирного будинку, та забезпечує належні умови проживання і задоволення потреб господарського-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна та його прибудинкових територій. При цьому, неможливість визначення належної форми управління та / або обрання належного управителя у силу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не повинно перешкоджати співвласникам одержувати житлово-комунальні послуги, зважаючи на те, що на даний час співвласниками вказаного багатоквартирного будинку рішення про утворення ОСББ, про визначення форми управління ОСББ, так як і про оголошення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку не прийнято, при цьому всі мешканці вказаного будинку підписали договори з управляючою компанією про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. У свою чергу відповідач надає послуги з управління, що підтверджується доданими до позову додатками, копіями договорів з підрядними організаціями та актами виконаних робіт, графіками прибирання.

Згідно з ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченого цією статтею, в тому числі визначення управителя та його відкликання, визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.

Рішення зборів співвласників оформляється протоколом, який підписується усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах.

При здачі будинку в експлуатацію забудовником ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» не було продано 100 % квартир й загальні збори співвласників не проводились.

Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин та для різних категорій споживачів. Співвласники будинку, уклавши індивідуальні договори з Управителем, прийняли саме таку модель договірних відносин.

Директор ТОВ «ЖК Сервіс Груп» діє на підставі Статуту ТОВ «ЖК Сервіс Груп», який затверджений Рішенням учасника ТОВ «ЖК Сервіс Груп» № 3 від 19 січня 2021 року.

Пунктом 12.1. Статуту передбачено, що управління Товариством здійснюють його органи управління відповідно до їх компетенції: Виконавчий орган Товариства - Директор.

У відповідності до п. 12.6.10. та п. 12.6.15. Статуту, Директор Товариства: діє без довіреності від імені Товариства, представляє інтереси Товариства у всіх державних, громадських, господарських та інших Товариствах, установах, фінансових установах, організаціях, перед всіма фізичними та юридичними особами, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, вирішує всі питання оперативно-господарського управління Товариства зокрема: видає та підписує усі без винятку документи від імені Товариства, які створюються в процесі діяльності Товариства, згідно із своїми правами та обов`язками, встановленими цим Статутом та іншими внутрішніми документами Товариства: всі фінансові, банківські, бухгалтерські, кадрові та господарські документи, платіжні доручення, рахунки-фактури, чеки, векселі, податкову документацію, звітність, накази, розпорядження, положення, доручення, довіреності, листи, заяви, довідки, інструкції та інші акти (документи) пов`язані з діяльністю Товариства. Також, Директор Товариства: організовує бухгалтерський облік та звітність Товариства, затверджує положення (накази) про облікову політику Товариства (п. 12.6.21. Статуту).

Крім того, витрати (тариф) на управління багатоквартирним будинком було погоджено з співвласниками згідно Протоколу власників (співвласників) квартир багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 щодо визначення переліку та розміру витрат (ціни, тарифу) на управління багатоквартирним будинком від 01 серпня 2019 року, а також Відомості на отримання рахунку згідно з Додатком № 1 до Договору по АДРЕСА_2 (будівельний номер) щодо ціни послуги з управління багатоквартирним будинком. У вказаній відомості є підпис власника квартири № 114 позивача ОСОБА_1

ТОВ «ЖК СЕРВІС ГРУП» для надання послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 приєдналося до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ». (повідомлення про приєднання додається).

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Доводи апеляційної скарги про ненадання відповідачем доказів правомірності стягнення 25 457,84 грн є необґрунтованими. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності і правил розподілу тягаря кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається. Суд першої інстанції встановив, що позивач не надав належних і допустимих доказів неправомірності стягнення зазначених коштів, а відтак у відповідача відсутній обов`язок доводити обставини, які іншою стороною не підтверджені.

Як убачається з матеріалів справи, позивач не заявляв клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та не подав жодного висновку експерта, який би спростовував автентичність його підпису у відповідних документах. Відповідно до принципів змагальності й диспозитивної та правил розподілу тягаря доказування саме сторона, яка заперечує достовірність письмового доказу, повинна довести свої заперечення. Суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів (стаття 76 ЦПК України) і не зобов`язаний замість сторін ініціювати проведення експертизи (стаття 103 ЦПК України) за відсутності відповідного клопотання та підстав для її призначення з власної ініціативи. Оскільки позивач не вчинив жодних процесуальних дій для встановлення автентичності, неавтентичності свого підпису, доводи апеляційної скарги про не з`ясування судом факту наявності, відсутності підпису у відомості є необґрунтованими та відхиляються.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд не з`ясував основоположну обставину - правовий статус відповідача, оскільки суд не встановив, на якій правовій підставі відповідач здійснює управління будинком, оскільки наказом забудовника №00046/0/8-19 від 21.06.2019 відповідача визначено як «експлуатуючу організацію», а не «управителя».

Відповідно до матеріалів справи, розпорядженням Печерської РДА від 13 листопада 2019 року № 750 «Про присвоєння поштової адреси закінченому будівництвом об`єкту «Будівництво житлового комплексу з офісними приміщеннями, об`єктами соціально-побутового призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_2 », «1. Присвоєно закінченому будівництвом об`єкту «Будівництво житлового комплексу з офісними приміщеннями, об`єктами соціально-побутового призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_2 » поштову адресу: АДРЕСА_1 ».

Відповідно до наказу ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» від 21 червня 2019 року ТОВ «ЖК Сервіс Груп» визначено експлуатуючою організацією на житловий комплекс з офісними приміщеннями, об`єктами соціального призначення на АДРЕСА_2 .

Таким чином на думку колегії судів судом першої інстанції було вірно встановлено статус відповідача як управителя будинку за адресою АДРЕСА_2 , інших відомостей про скасування наказу ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» від 21 червня 2019 року в матеріалах справи немає, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що не встановлено дату введення Будинку в експлуатацію, оскільки це критично важливо, оскільки протокол датований 01.08.2019, а дозвіл на експлуатацію виданий 13.08.2019, зокрема ці поняття мають різний правовий зміст згідно з листом Мінрегіону №8/9-2260-16 від 11.07.2016, є необґрунтованими, оскільки для вирішення спору по суті вказані дані не мають значення, оскільки відповідач прийняв на баланс будинок лише 04 листопада 2019 року відповідно до Акту прийому-передачі а отже як після введення в експлуатацію так і після видання дозволу на експлуатацію.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

За ч.1 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Стаття 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначає права співвласників багатоквартирного будинку. За змістом п. 1, 2 ч. 1 цієї статті співвласники багатоквартирного будинку мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників; брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника.

За змістом п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» , співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; виконувати рішення зборів співвласників.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 906/1308/19, управління майном багатоквартирного будинку є правом (та, відповідно, обов`язком) власників приміщень у багатоквартирному будинку, яке може реалізовуватися та виконуватися ними через ОСББ, створене в цьому будинку, або шляхом передачі відповідних функцій (чи їх частини) управителю або асоціації.

Визначення порядку управління багатоквартирним будинком, тобто, вирішення питання про те, наділити цими функціями ОСББ, якщо таке створене в цьому будинку, чи передати відповідні функції (чи їх частину) управителю або асоціації, є невід`ємною складовою реалізації прав та виконання обов`язків багатоквартирного будинку щодо належного утримання та управління спільним майном, що здійснюється за їх безпосереднім волевиявленням.

Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів ОСББ) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем.

Умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком повинні відповідати умовам типового договору затвердженого Кабінетом Міністрів України. Істотними умовами договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є: перелік послуг; вимоги до якості послуг; права і обов`язки сторін; відповідальність сторін за порушення договору; ціна послуг; порядок оплати послуг; порядок і умови внесення змін до договору; строк дії договору, порядок і умови продовження дії та розірвання договору (частина перша-четверта статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Водночас відносини, що виникають у процесі надання послуг з управління багатоквартирним будинком, регулюються Законом України від 9 листопада 2017 року «Про житлово-комунальні послуги», згідно зі статтею 13 якого залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору, а управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Споживачами такої послуги може бути індивідуальний споживач (фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги), або колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору (частина перша статті 1, 9, пункт 1 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 2.4.4. Договору передбачено, що у разі зміни ціни на послуги уповноваженими органами та/або постачальником послуг, в односторонньому порядку проводити корегування розміру плати без внесення змін у цей договір та додатків до нього, які є його невід`ємною частиною.

У відповідності до 3.3. Договору, на період з дня початку фактичного споживання до укладання прямого договору з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», Співвласник відшкодовує вартість спожитої електроенергії відповідно показників квартирних засобів обліку на розрахунковий рахунок Управителя за законодавчо визначеними тарифами (Додаток 2), далі вартість спожитої електроенергії сплачується за окремо укладеним договором з відповідним підрозділом ПрАТ «ДТЕК Київські електомережі», який здійснює її постачання, за показниками приладів обліку.

Управляюча компанія здійснює управління багатоквартирним будинком, з метою забезпечення життєдіяльності новозбудованого багатоквартирного будинку, та забезпечує належні умови проживання і задоволення потреб господарського-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна та його прибудинкових територій. При цьому, неможливість визначення належної форми управління та / або обрання належного управителя у силу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не повинно перешкоджати співвласникам одержувати житлово-комунальні послуги, зважаючи на те, що на даний час співвласниками вказаного багатоквартирного будинку рішення про утворення ОСББ, про визначення форми управління ОСББ, так як і про оголошення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку не прийнято, при цьому всі мешканці вказаного будинку підписали договори з управляючою компанією про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. У свою чергу відповідач надає послуги з управління, що підтверджується доданими до позову додатками, копіями договорів з підрядними організаціями та актами виконаних робіт, графіками прибирання.

Надання управителем послуг з управління багатоквартирним будинком породжує цивільні права та обов`язки між співвласниками такого будинку та виконавцем (управителем) відповідних послуг.

Як убачається з матеріалів справи, загальні збори співвласників не проводилися.

Обов`язок щодо скликання та проведення загальних зборів покладається на самих співвласників (їх ініціативну групу або орган управління ОСББ), а не на експлуатуючу організацію.

До моменту проведення загальних зборів і визначення форми управління та умов договірних відносин розмір плати за обслуговування та управління застосовувався виходячи з положень статутних документів експлуатуючої організації та її оприлюднених правил, за умови їх відповідності вимогам законодавства; у подальшому такий розмір підлягає затвердженню або зміні рішенням співвласників чи умовами укладеного договору.

Отже, до проведення загальних зборів співвласників будинку з метою визначення нової управляючої компанії чи створення ОСББ та встановлення відповідних тарифів (ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку») фактичним надавачем послуг є відповідач, який здійснює управління/обслуговування будинку та має право застосовувати економічно обґрунтовані тарифи з урахуванням вимог законодавства про житлово-комунальні послуги та власних статутних документів/публічної оферти. Тому доводи апеляційної скарги про те, що не доведено факт проведення загальних зборів (Відповідач нібито визнав, що збори не проводилися, а підписи збиралися індивідуально; протокол від 23.05.2025), а також про недотримання імперативних вимог ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» щодо процедури встановлення тарифів є необґрунтованими і не спростовують правомірності нарахувань за фактично надані послуги. Сам по собі спосіб фіксації волевиявлення співвласників, на який посилається апелянт, не свідчить про протиправність дій Відповідача, а відсутність рішення загальних зборів не звільняє співвласників від обов`язку оплатити отримані послуги за економічно обґрунтованими тарифами. У цій частині доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм Податкового кодексу України та Цивільного кодексу України щодо стягнення ПДВ є необґрунтованими. Суд першої інстанції надав їм належну правову оцінку та мотивовано відхилив. Апеляційна скарга не містить жодних нових аргументів чи доказів, здатних спростувати висновки суду, а тому підстав для їх переоцінки немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом неправомірно було легалізовано діяльність Відповідача як управителя за відсутності для цього будь-яких правових підстав, оскільки відповідача було призначено «експлуатуючою організацією» наказом забудовника, який не має повноважень призначати управителя, хоча відповідно до постанови КЦС Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 522/16491/17), яка підтверджує, що забудовник не може визначати управителя, є необґрунтованими, оскільки посилання на вказану постанову Верховного суду є необґрунтованою, оскільки вказаної постанови щодо вказаних правовідносин не існує.

Доводи апеляційної скарги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 є необґрунтованими, оскільки судом було встановлено, що у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем а тому стягнення штрафні санкцій які передбачені ст. 625 ЦПК України неможливе.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.

Проте, судом було помилково стягнено з позивача судовий збір за подачу позовної заяви виходячи з наступного.

Суд першої інстанції стягнув судовий збір виходячи з того, що судом було встановлено відсутність порушення прав позивача як споживача послуг збоку відповідача, судовий збір підлягає стягненню з позивача в дохід Держави.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Судом було встановлено, що вказаний спір стосується та відноситься до захисту прав споживачів а тому судовий збір не підлягає стягненню.

Крім того невірним є висновок суду першої інстанції про те, що відсутність порушень прав споживачів є підставою для стягнення судового збору з позивача, оскільки єдиною підставою для стягнення судового збору з позивача є те, що судовий спір не стосується захисту прав споживачів.

Враховуючи викладене колегія судів дійшла до висновку про те, що судовий збір не підлягає стягненню з позивача а витрати по сплаті судового збору покладені на Державу, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Також, апеляційний суд зазначає, що за подачу апеляційної скарги на рішення суду позивач також звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції не було допущено помилок у застосуванні матеріального права та спір по суті вирішено вірно відповідно до норм матеріального права.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року в частині стягнення судового збору скасувати.

Витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в сумі 9689,60 грн. та за подачу апеляційної скарги в сумі 14534,40 грн. віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: В.В. Саліхов

О. І. Шкоріна