Провадження № 2/712/3880/25
Справа № 711/5356/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.
при секретарі ШЕВЧЕНКО О.П.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» (адреса: м. Львів, вул. С. Бандери 87, оф. 54) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за договором позики,
Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 16.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_2 укладено Договір № 1063164 про надання коштів на умовах фінансового кредиту.
Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання коштів на умовах фінансового кредиту, що опублікований в особистому кабінеті відповідача, підписаний електронним підписом та акцептований відповідачем 16.09.2020 року, шляхом одноразового ідентифікатора у вигляді коду
Згідно умов договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу грошові кошти в сумі 5 000 гривень у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів кредиту за реквізитами платіжної картки, зі строком кредитування на 16 днів. В подальшому, 03.10.2020 року, було укладено Додатковий договір, строк користування кредитом продовжено до 20.10.2020 року. Додатковим договором від 23.10.2020 року строк користування кредитом продовжено до 09.11.2020 року, додатковим договором від 11.11.2020 року строк користування кредитом продовжено до 28.11.2020 року.
22 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 015-220221, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало (відступило) за плату ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» належні йому права грошової вимоги за кредитним договором № 1053164 від 16.09.2020 року, який було укладено між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_2
21 серпня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» уклали Договір факторингу № 20240821/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» набуло права нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», в тому числі й право вимоги до ОСОБА_2 .
Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а тому, станом на 04.06.2025 року, виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 17 217 грн. 13 коп., з яких: 5 000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 10 070 грн. заборгованість за відсотками (прострочені відсотки), 2 147 грн. 13 коп. - інфляційне збільшення.
У зв`язку з цим, просить стягнути з відповідача на користь «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» вищезазначену заборгованість, витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу в сумі 7 000 грн.
Ухвалою від 25 липня 2025 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, у позовній заяві просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснювалася.
З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.
Судом встановлено, що 16.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_2 укладено Договір № 1063164 про надання коштів на умовах фінансового кредиту.
Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання коштів на умовах фінансового кредиту, що опублікований в особистому кабінеті відповідача, підписаний електронним підписом та акцептований відповідачем 16.09.2020 року, шляхом одноразового ідентифікатора у вигляді коду
Згідно умов договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу грошові кошти в сумі 5 000 гривень у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів кредиту за реквізитами платіжної картки, зі строком кредитування на 16 днів. В подальшому, 03.10.2020 року, було укладено Додатковий договір, строк користування кредитом продовжено до 20.10.2020 року. Додатковим договором від 23.10.2020 року строк користування кредитом продовжено до 09.11.2020 року, додатковим договором від 11.11.2020 року строк користування кредитом продовжено до 28.11.2020 року.
22 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 015-220221, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало (відступило) за плату ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» належні йому права грошової вимоги за кредитним договором № 1053164 від 16.09.2020 року, який було укладено між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_2
21 серпня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» уклали Договір факторингу № 20240821/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» набуло права нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», в тому числі й право вимоги до ОСОБА_2 .
Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а тому, станом на 04.06.2025 року, виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 17 217 грн. 13 коп., з яких: 5 000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 10 070 грн. заборгованість за відсотками (прострочені відсотки), 2 147 грн. 13 коп. - інфляційне збільшення, що підтверджено розрахунком заборгованості, наданим позивачем.
Наразі ця заборгованість відповідачем не погашена. Дані обставини відповідачем, під час судового розгляду цієї справи, не спростовані належними доказами.
Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частинами 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
За змістом вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.
За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.
У відповідності до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
З аналізу долучених до матеріалів справи доказів підтверджений факт відступлення права вимоги грошової вимоги ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»на користь ТОВ «Сіроко Фінанс», що в свою чергу відступило право вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до боржника ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов`язань, узятих на себе за договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту, у зв`язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими й підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при пред`явленні позовних вимог сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп., заявлені позовні вимоги задоволені судом повністю, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати на сплату судового збору.
Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного.
Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, співмірність даних витрат, які в даному випадку суд вважає завищеними, тому суд приходить до висновку, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.12-13,259,263-265,268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1054 ЦК України, суд
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

ГОЛОВУЮЧИЙ: