печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Погребняк В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

30.04.2024 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшли матеріали позовної заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

30.04.2024 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Абасова Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 02.05.2024 року матеріали цивільної справи 761/15849/24 передані за підсудністю до Печерського районного суду м.Києва, оскільки відповідно до ч.6 ст.28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди. Як вбачається зі змісту позовної заяви, дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої заподіяно шкоду майну фізичної особи відбулося за адресою: АДРЕСА_1 , що не відноситься до Шевченківського району м.Києва. 18.06.2024 року до Печерського районного суду м.Києва надійшли матеріали цивільної справи 761/15849/24 з Шевченківського районного суду м.Києва за підсудністю. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 16.09.2025 року було відкрито провадження у цивільній справі 761/15849/24. Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що дана справа не підсудна Печерського районному суду м. Києва та справу слід направити для розгляду за підсудністю, з огляду на наступне.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Відповідно до ст.1 ЦПК України цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однією із умов реалізації права особи на пред`явлення позовної заяви є дотримання вимог підсудності.

Відповідно норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК).

Так, за правилами загальної підсудності, передбаченими ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Так, з метою визначення адреси місця реєстрації відповідача у даній справі, судом було здійснено запит до ДМС України, відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області та Єдиного державного демографічного реєстру.

Станом на 15.09.2025 відповіді на запит суду щодо місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , з ДМС України та відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області судом не отримано, однак це остання відома адреса відповідача.

Вказана адреса територіально не відноситься до Печерського району м. Києва. Будь-які інші відомості щодо зареєстрованого місця проживання відповідача у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Місце проживання фізичної особи згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» має бути зареєстровано у передбаченому порядку.

Таким чином, встановлено, що місце проживання відповідача у справі АДРЕСА_2 , не зареєстроване на території Печесркього району м. Києва.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Судом не встановлено підстав для визначення підсудності справи в порядку ч. 6 ст. 28 ЦПК України, за якою позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди, оскільки в даному випадку позов заявлено про стягнення в порядку регресу суми страхового відшкодування, виплаченої позивачем власнику застрахованого автомобіля. Отже, позов не стосується відшкодування шкоди, заподіяної майну позивача.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №752/22030/18, провадження № 61-11326св19.

Отже, до даного позову застосовуються правила загальної підсудності, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача.

Враховуючи викладене, дана справа не підсудна Печерському районному суду м. Києва у порядку ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

При цьому, підстав для визначення підсудності за вибором позивача у відповідності до ст. 28 ЦПК України не вбачається, будь-якого обґрунтування в позовній заяві щодо звернення саме до Печерського районного суду м. Києва позивач не наводить.

Таким чином, позивачем не доведено обставин, які б давали підстави для звернення до Печерського районного суду м. Києва.

З огляду на предмет позову, правила виключної та альтернативної підсудності застосуванню не підлягають, тому підстав для розгляду справи Печерським районним судом м. Києва не вбачається.

За вказаних обставин справа не підсудна Печерському районному суду міста Києва.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно із Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Адресою реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 , АДРЕСА_2. Тобто справа відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Шевченківського районного суду м.Києва.

Відтак, враховуючи викладене та зважаючи на те, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_2 , що територіально не відноситься до території Печерського району м. Києва, тому на підставі ст. 31 ЦПК України, справу необхідно передати на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 187, 260, 353-354 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, - передати на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В.Остапчук