Справа № 462/8140/25
УХВАЛА

03 листопада 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., розглянувши матеріали позовної заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,-

встановила:

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України в інтересах якого діє адвокат Капля А.С. звернулося до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача 73400 грн витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, та судові витрати.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 24.10.2025 року вказану заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

28.10.2025 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про усунення недоліків заяви.

Розглянувши матеріали цивільної справи № 462/8140/25 та подане клопотання від 28.10.2025 року, доходжу висновку, що позивач не виконав повністю вимоги ухвали про залишення заяви без руху, зокремане сплатив судовий збір в дану справу №462/8140/25.

Так, представник позивача в своєму клопотанні зазначає, що дійсно судовий збір сплачено у справі №462/6788/25, однак оскільки позовна заява була повернута, то платіжна інструкція не використана і може бути долучена до іншої позовної заяви.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством та Кодексом України з процедур банкрутства.

Водночас, ст. 9 вказаного Закону визначено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Чинним законодавством не передбачено можливості зарахування у сплату судового збору, сплаченого судового збору у іншій справі, в той час, як у ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено процедуру повернення судового збору, що вирішується ухвалою суду.

У своїй постанові від 13 лютого 2020 року у справі № 910/4557/18 Верховний Суд наголосив, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Необхідними реквізитами ідентифікації скарги є, зокрема, номер справи, у межах якої така подається.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.03.2018 у справі №914/1542/17, від 16.01.2019 у справі №905/1057/18, від 10.05.2018 у справі №613/372/16-ц, та ухвалах Верховного Суду від 26.03.2018 у справі №907/892/15, від 16.04.2018 у справі №922/3137/17, від 20.04.2018 у справі №910/12031/17, від 21.02.2019 у справі №910/8880/18.

Станом на 03.11.2025 року при перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України у вказаній справі відсутнє підтвердження про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, а саме: в комп`ютерній програмі документообігу загальних судів «Д-3» відсутній показник (Виписка про зарахування судового збору) автоматичного поєднання платіжного доручення з Державною Казначейською службою.

Таким чином, ухвала Залізничного районного суду м. Львова від 24.10.2025 року не виконана, позивач не усунув недоліки позову, а тому суд дійшов до висновку, що позов слід вважати неподаним та повернути позивачу.

Слід зауважити, що зазначені в ухвалі суду від 14.10.2025 року недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Суд роз`яснює, що згідно із ч. 7 ст. 185 ЦПК України, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення такого.

Керуючись ст. 185, 293, 294 ЦПК України, суддя -

постановила:

позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала, як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Іванюк І.Д.