РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/6273/25

Провадження № 22-ц/4815/1242/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2025 року (ухвалене у складі судді Панас О.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року ТзОВ "Факторинг Партнерс" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 24 лютого 2021 року між ТОВ "Слон Кредит" та відповідачем було укладено договір № 523700.

На умовах, встановлених кредитним договором, первісний кредитор надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

31 січня 2025 року було укладено договір № 31012025, відповідно до умов якого ТОВ "Слон Кредит" відступило на користь ТзОВ "Факторинг Партнерс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором № 523700.

Станом на сьогодні заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість, яка складається: 18868,79 грн. заборгованість за тілом кредиту; 4158,70 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Просили стягнути з ОСОБА_1 23027,49 грн. заборгованості за кредитним договором, судовий збір та 9000,00 витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2025 року Товариству з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Судове рішення обґрунтовано тим, що, ураховуючи те, що строк дії кредитного договору закінчився 24 лютого 2022 року, тому позивач мав право звернутися до суду не пізніше 24 лютого 2022 року, проте позовну заяву пред`явив до суду 31.03.2025 року, що і є підставою для відмови у позові.

Не погоджуючись із рішенням суду ТзОВ "Факторинг Партнерс" оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання споживчого кредиту № 523700 від 24.02.2021 року, укладеного між ТзОВ "Слон Кредит" та ОСОБА_1 .

Вважає, що під час ухвалення рішення, судом були невірно застосовані норми матеріального права та не дотримані норми процесуального права.

Ураховуючи, що до введення воєнного стану в Україні, загальний строк позовної давності не минув, а на момент звернення до суду із позовом діяв правовий режим воєнного стану, відповідно, позовна заява подана в межах строку позовної давності.

Судом було встановлено факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем, проте неправомірно застосовано строк позовної давності до спірних правовідносин, без урахування норм чинного законодавства, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення з подальшим прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з відповідача судовий збір, а також витрати на професійну правничу допомогу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтями 514, 526 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Норма статті 599 ЦК України встановлює, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного вкидання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За правилами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що 24 лютого 2021 року між ТзОВ "Слон Кредит" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 523700 в електронній формі.

Сума кредиту (загальний розмір) складає 36875,00 грн. Строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 24.02.2022 року (включно).

Визначено процентну ставку за користування кредитом.

Долучено паспорт споживчого, підписаний відповідачем, у якому відображена та ж інформація щодо кредитування.

ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало відповідачу грошові кошти у сумі 29500,00 грн., шляхом їх перерахування на картку позичальника НОМЕР_1 , яку останній вказав при оформленні кредиту.

Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТзОВ "Універсальні платіжні рішення".

Згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання кредиту № 523700 від 24.02.2021 року, борг відповідача становить 23027,49 грн. і складається з: заборгованості по тілу кредиту 18868,79 грн. та заборгованості за відсотками по кредиту 4158,70 грн.

31 січня 2025 року між ТзОВ «Факторинг Партнерс» та ТзОВ "Слон Кредит" було укладено договір факторингу № 31012025, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.

Відповідно до додатку 1-1 (реєстру боржників) до договору факторингу № 31012025 від 31.01.2025 року, заборгованість відповідача за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складає: 23027,49 грн.

Таким чином, підписавши договір, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана уся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

ОСОБА_1 не доведено відсутність у нього заборгованості за кредитним договором від 24.02.2021 року, а його твердження про пропуск позивачем позовної давності є необґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями ч. 3, 4ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до умов кредитного договору від 24.02.2021 року сторони встановили строк дії договору на 365 днів з кінцевим терміном повернення 24.02.2022 року (включно).

Право вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 за договором факторингу № 31012025 від 31.01.2025 року перейшло від первісного кредитора ТзОВ "Слон Кредит" до позивача - ТзОВ «Факторинг Партнерс».

Позивач звернувся з даним позовом до суду через "Електронний суд" 31.03.2025 року.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема п. 19, згідно якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивач, звернувшись до суду з даним позовом 31 березня 2025 року, не пропустив строків позовної давності, а тому висновки суду першої інстанції щодо пропуску позивачем такого строку та застосування його наслідків, є помилковим, а тому рішення місцевого підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України).

У поданій апеляційній скарзі, апелянт просить стягнути, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції в розмірі 9000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Апеляційний суд вважає, що факт отримання позивачем послуг адвоката та понесених ним витрат на професійну правничу допомогу підтверджується належними та допустимими доказами.

Разом з цим, виходячи із встановлених обставин справи та норм процесуального законодавства, апеляційний суд вважає, що обґрунтованими є до стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн., що буде співмірним із складністю справи, тривалістю її розгляду, характером позовних вимог, обсягом виконаних робіт (наданих послуг) і часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг).

Ураховуючи, що апеляційний суд задовольнив позовні вимоги ТзОВ «Факторинг Партнерс», то відповідач повинен відшкодувати позивачу 2422,40 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 2906,88 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 207, 512, 514, 526, 638 1054ЦК України, керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" - задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2025 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" 23027, 49 (двадцять три тисячі двадцять сім) грн. 49 коп. кредитної заборгованості, яка складається із: 18868 (вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят вісім грн. 79 коп. заборгованості за тілом кредиту, 4158 (чотири тисячі сто п`ятдесят вісім) грн.. 70 коп. заборгованості за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" 2422,40 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 2906,88 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" 3000 (три тисячі) грн.. витрат на професійну правничу допомогу, надану під час провадження даної справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.