Справа № 307/1804/25
Провадження № 2/307/623/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Козьма О.Б., за участю представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача Романюк О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Айдинян Анжела Василівна звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14 травня 2016 року у Тячівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, актовий запис № 98. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після народження другої дитини стосунки між подружжям значно погіршилися, в тому числі через небажання відповідача допомагати з дітьми. У дітей були проблеми зі здоров`ям, через що вони потребували особливої уваги та витрат від батьків. Так, у травні 2024 року, крім наявних проблем мовленнєвого розвитку, старшій доньці ОСОБА_4 було встановлено інвалідність. На підставі встановленої інвалідності доньки відповідач оформив відстрочку від мобілізації і вже в червні того ж 2024 року майже відразу після оформлення відстрочки залишив дружину і дітей та перестав брати будь-яку участь у їх житті. Починаючи з червня 2024 року позивачка з дітьми та відповідач проживають окремо. Діти зареєстровані та проживають з позивачкою і станом на зараз повністю знаходяться на її утриманні і вихованні. 13 березня 2025 року рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області шлюб між сторонами розірвано (справа №307/572/25). Орієнтовно починаючи з вересня 2024 року нею, представником позивачки, велися перемовини з відповідачем щодо необхідності допомоги дітям. Спочатку відповідач в усній формі висловлював згоду допомагати утримувати своїх дітей, однак жодних дій не вчиняв. У лютому 2025 року сторони вели перемовини про розмір аліментів і сторони навіть майже узгодили їх у розмірі, що відповідає еквіваленту 500 $ США. Однак у подальшому відповідач висунув як умову передачу йому на його умовах нерухомого майна, набутого у шлюбі. Оскільки ці умови для позивачки були неприйнятними, мирне врегулювання питання утримання дітей не вбачається можливим.

08 березня 2025 року нею, представником позивачки адвокатом Айдинян А.В. було направлено відповідачу лист з проханням здійснювати утримання своїх малолітніх дітей та неповнолітньої дружини. За даними укрпошти лист (відправлення № 384) було отримано відповідачем 26 березня 2025 року. Очевидно, щоб не платити за березень, відповідач почав сплачувати мінімальний платіж у розмірі 4 975 грн. з призначенням «аліменти» починаючи з 01 квітня 2025 року. Платіж на цю саму суму відповідач здійснив 05 травня 2025 року. Однак цих коштів ні на що не вистачає, адже, як було зазначено вище, діти є хворобливими і потребують додаткових витрат з боку батьків. Не маючи жодної впевненості у тому, що відповідач буде допомагати утримувати дітей та, враховуючи той факт, що будь-яка подальша комунікація між сторонами ускладнена з огляду на існування конфлікту між ними, позивачка вимушена звернутися до суду з цим позовом. Відповідач ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, основний КВЕД 86.23 стоматологічна практика, здійснює свою діяльність у с-щі Буштино, Тячівського району, Закарпатської області. Відповідач має високий стабільний дохід та є власником двокімнатної квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 ; житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 та земельних ділянок кад. номери :04:003:0373, :04:003:0372.

Донька сторін ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю, а також має проблеми з мовленнєвим розвитком неврологічне заїкання. У 2022 році проходила обстеження у м. Києві, у 2023 лікувалася у медичному центрі «Oxford Medical» ( АДРЕСА_3 ) у дитячого невролога ОСОБА_6 . Наразі за рекомендаціями лікаря дитина повинна постійно займатися з логопедом заїкологом, приймати медичні препарати, їй показане плавання та масажі шийного відділу. Зазначене зумовлює потребу підвищеного матеріального вкладення. Попередньо дитина займалася з логопедом ФОП ОСОБА_7 . Донька сторін ОСОБА_4 відвідує заняття з малювання (вартість занять орієнтовно 1500-1600 грн. щомісяця). Син сторін ОСОБА_5 має вроджену ваду та потребує операційного втручання. В силу розладу стосунків мирного вирішення питання оплати операції сторони дійти не можуть. За даними лікарів операцію потрібно робити в два етапи (фактично дві операції). Зараз дитина потребує першої операції. Згідно з розрахунком приватної клініки ТОВ «Лікарня Експерт Закарпаття» () орієнтовна вартість першої операції буде становити 56 400 грн. Щодо додаткових витрат звертає увагу, що позивачка не може оплатити операцію, адже не працює та не має інших джерел доходу, крім соціальної допомоги, розмір якої не дозволяє оплатити операцію дитини. При цьому звертає увагу суду, що відповідач має стабільний гідний дохід, не має серйозних захворювань, не має інших дітей, не утримує інших непрацездатних осіб, є власником нерухомого майна.

Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10 тис. грн., аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з 21 травня 2025 року та до досягнення ними повноліття. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_5 , в розмірі 56 400 грн. одноразово.

26 травня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 серпня 2025 року клопотання представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Айдинян Анжели Василівни про витребування доказів задоволено частково. Витребувано з Головного управління ДПС у Закарпатській області інформацію про те на якій системі оподаткування перебуває фізична особа підприємець ОСОБА_3 та які доходи задекларовані ФОП ОСОБА_3 за період з 01 січня 2024 року по 01 січня 2025 року та з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію про наявні банківські рахунки на ім`я ОСОБА_3 та рух грошових коштів по них за період з 01 січня 2025 року по теперішній час.

05 червня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Романюк О.П. надійшов відзив на позовну заяву, де зазначає наступне. Із заявленими позивачкою вимогами відповідач погоджується частково, оскільки, станом на день розгляду справи відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3 500 грн. Відповідач отримує щомісячно заробітну плату у сумі 8 000,00 грн., що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу, тому ОСОБА_3 має можливість сплачувати аліменти у розмірі 3 500,00 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Звертає увагу суду на те, що позивачка не має бажання домовлятися щодо участі батька у спілкуванні з дітьми, оскільки вже рік позивачка забороняє будь-які зустрічі батька з дітьми. Із старшою донькою, яка відвідує школу, відповідач спілкується лише у школі на перервах, але дитина дуже переживає на цих зустрічах, оскільки мати вдома постійно наголошує про те, що дитина має уникати будь-яких зустрічей та спілкування з батьком. На прохання батька, позивачка неодноразово відмовляла про такі зустрічі, свідченням чого є і скріншот переписки між сторонами. Звертає увагу суду, що мати не повинна вчиняти будь-які перешкоди у спілкуванні батька з дітьми. Щодо зазначених додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 56 400 грн. одноразово, яка зазначена як прорахунок приватної клініки ТОВ «Лікарня Експерт Закарпаття», то повідомляє наступне. На підтвердження понесених витрат на лікування дитини долучаються до позовної заяви акти про надані медичні послуги, рахунки, квитанції та чеки про оплату наданих послуг та придбаних ліків згідно з рекомендаціями лікарів. Квитанції та фіскальні чеки про оплату медичних послуг, придбання ліків долучаються до матеріалів справи в оригіналі. Тільки зберігаючи, фіксуючи та надаючи зазначені документи в суді, можна реалізувати своє право на компенсацію додатково понесених витрат, викликаних певними обставинами в житті дитини. Наданий позивачкою прорахунок операції не є підтвердженням дійсності такої, яка буде проведена дитині. Відповідач зобов`язується оплатити всі надані йому квитанції у повному обсязі для лікування дітей, саме тому у разі призначення такої операції просить надати йому квитанцію, після чого відповідач перерахує всю суму на рахунок лікарні або після оплати на рахунок позивачки. Оскільки, жодних доказів, які б підтверджували сплату позивачкою витрат на сина не надано, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Отже, визначаючи до стягнення з батька на дітей аліменти у розмірі по 10 тис. грн. та 6 тис. грн., позивачка повинна мати готовність та довести свою можливість виділяти на забезпечення дітей таку ж суму щомісячно. Відповідач любить своїх дітей, поважає їх право на розвиток та від допомоги на їх утримання не відмовляється, має намір завжди здійснювати перед ними свої батьківські обов`язки, регулярно сплачувати аліменти у розмірі 3 500,00 грн. до досягнення ними повноліття. Наведені позивачкою обставини про те, що відповідач має багато майна та земельні ділянки є неправдивими, оскільки відповідач має у власності один будинок у с-щі Буштино, Тячівського району Закарпатської області та земельну ділянку за даним будинком, яка розділена на дві частини та має два кадастрові номера. Щодо квартири у м. Ужгород, то повідомляє, що така належить батькові відповідача, який у ній і проживає, згідно укладеного договору дарування, дана квартира перейде у власність відповідача лише після смерті батька, тобто на сьогоднішній день дану квартирі у повному розпорядженні відповідач не має (пункт 10 Договору). Звертає увагу суду на те, що позивачка приховала те, що за адресою, де сторони проживали, а саме АДРЕСА_4 відповідач побудував двоповерховий будинок і магазин, де позивачка та двоє найманих працівників продають дитячий та жіночий одяг. Так як земельна ділянка, на якій побудований будинок та магазин належить тітці позивачки, то відповідно і дані будівлі є власністю тітки. Тобто, відповідач забезпечив свою сім`ю всім необхідним: побудував будинок, магазин, де жінка має можливість працювати та отримувати кошти, а також залишив жінці 9 500 доларів США для потреб сім`ї, про що позивачка жодним чином не зазначила у позовній заяві. Просить суд врахувати всі зазначені обставини, оскільки платити суму аліментів у розмірі більше ніж 3 500,00 грн. до досягнення дітьми повноліття не має можливості. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити частково та стягувати з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей щомісяця у розмірі 3 500,00 грн. до досягнення ними повноліття, у частині стягненні додаткових витрат на утримання дітей відмовити у повному обсязі.

09 червня 2025 року від представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Айдинян А.В. надійшла відповідь на відзив, де вказує, що у позовній заяві вказано, що відповідач є фізичною особою підприємцем та здійснює стоматологічну діяльність. Зазначене підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підтвердження. Щодо наявності у відповідача заробітної плати у розмірі 8 000,00 грн., то ця обставина позивачці відома не була. Однак, за наявності доказів існування такого додаткового джерела доходів, просить суд враховувати цей факт при ухваленні рішення. Також просить суд звернути увагу на те, що, наводячи позицію щодо своїх доходів та фінансових можливостей, відповідач є непослідовним. У відзиві зазначає, що має можливість сплачувати 3500 грн., однак, як і зазначалося у позовній заяві, 01 квітня 2025 року та 05 травня 2025 року надсилав на рахунок позивачки 4 975 грн., скрін з додатку приват24 з інформацією про платежі. Крім того, відповідач, з одного боку, вказує, що з 2013 року отримує мінімальну заробітну плату, у 2024 у розмірі 8 000,00 грн., а, з іншого боку, стверджує начебто побудував двоповерховий будинок, магазин і залишив позивачці 9 500 доларів США. Звертає увагу суду, що останнє начебто відповідач побудував двоповерховий будинок і магазин не відповідає дійсності. Насправді сторони проживали у літній кухні, що знаходиться за будинком, який належить тітці позивачки. Щодо магазину, то він належить тітці позивачки та право власності на нього було зареєстровано ще задовго до знайомства сторін. За потреби усі ці обставини можуть бути встановлені в межах окремого цивільного процесу, однак вони не є релевантними для даної справи. Інформацію про нібито залишені 9500 доларів США позивачка також спростовує. Постфактум можна вказувати будь-яку суму коштів, що були нібито залишені, адже ані довести, ані спростувати це наразі не видається можливим. Також відповідач стверджує, що начебто хоче бачитися з дітьми. На підтвердження існування нібито небажання матері його побачень з дітьми додає єдиний скрін переписки з невідомо ким і невідомо коли зроблений. Якщо мати дійсно створює перешкоди у побаченнях з дітьми, батько може вживати відповідних заходів, зокрема, звернутися до служби у справах дітей, суду тощо, однак жодних дій за майже рік, упродовж якого сторони разом не проживають, він не вживав. Заяви відповідача про те, що позивачка може працювати і утримувати дітей так само як і він, є цинічними, адже позивачка перебуває у відпустці по догляду за їх спільною дитиною, (зараз Вудмасці Р.Ю. 1 рік і 4 міс.), що підтверджується довідкою, долученою до позовної заяви. Все перелічене, у тому числі неправдиві та нічим не підтверджені відомості, які наводить відповідач, а також непослідовність його позиції, лише вказують на недобросовісність останнього.

Щодо додаткових витрат, то відповідач просить відмовити у задоволенні таких витрат. При цьому факт потреби такої операції відповідач не заперечує і визнає, що зобов`язується сплатити всі надані йому квитанції. Звертаємо увагу, що відповідно до ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Оскільки позивачка не може працювати через перебування у відпустці по догляду за дитиною, позивачка просить відповідача оплатити кошти наперед задля уможливлення проведення такої операції, яку дитина реально потребує. Якщо відповідач має сумнів щодо вартості операції, він може надати суду свій розрахунок. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити повністю.

01 жовтня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Романюк О.П. надійшли додаткові пояснення, де вказує, що ознайомившись із отриманими від Банку та Головного управління ДПС у Закарпатській області інформації про те, що ОСОБА_3 з 01 жовтня 2018 року перебуває на обліку в ГУ ДПС у Закарпатській області, як фізична особа підприємець, платник єдиного податку 2 групи вважає за необхідне пояснити наступне. Фізичні особи підприємці, які є платниками єдиного податку відповідно до норм Податкового кодексу України ведуть спрощений облік доходів і витрат. Відповідно до роз`яснень ДФС від 11.11.2015 року № 10480/П/99-99-17-02-02-14 для фізичних осіб підприємців на спрощеній системі оподаткування ПКУ не передбачено визначення чистого доходу. Фізична особа підприємець може перебувати на загальній системі оподаткування або спрощеній. У першому випадку розмір аліментів розраховується із заробітку після сплати податків (чистий дохід). Якщо ФОП перебуває на спрощеній системі оподаткування, розмір аліментів визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості. Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Тобто, розмір аліментів фізичної особи-підприємця, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, визначається з огляду на розмір не її фактичних доходів, а середньої заробітної плати в певному регіоні. Отже, дохід ФОП є оборотними коштами, які підприємець витрачає на виробничі потреби: утримання приміщення, закупівля матеріалу для роботи та обладнання та інші. Відповідач отримує щомісячно заробітну плату у сумі 8 000,00 грн., що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу.

24 жовтня 2025 року від представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Айдинян А.В. надійшли додаткові пояснення. Зазначає, що удодаткових поясненнях представник відповідача адвокат Романюк О.П. вказує, що ОСОБА_3 має заробітну плату у сумі 8 тис. грн.. Однак вважає за необхідне звернути увагу на те, що, як підтверджується даними, витребуваними з ГУ ДПС у Закарпатській області, ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем. Доходи фізичних осіб-підприємців фіксуються ними самостійно у податкових деклараціях. Так, зокрема, за даними ГУ ДПС у Закарпатській області задекларований дохід ОСОБА_3 за 2024 рік становить 3 022 700 грн. 00 коп. У перерахунку на місяць це майже 252 000 грн. Так, дійсно, це дохід, а не чистий прибуток. Інформацію про чистий прибуток може підтвердити лише сам відповідач, однак жодних документів на підтвердження чистого прибутку чи принаймні розмірів понесених ним витрат суду не надано. Натомість у своїх додаткових поясненнях представник відповідача наполягає на тому, що відповідач отримує мінімальну заробітну плату у розмірі 8 тис. грн., тобто за рік 96 тис. грн., інші 2 926 700 грн. 00 коп. начебто витрати. Однак зазначене не відповідає дійсності та спростовується витратами, здійснюваними відповідачем. Вважає, що викладене вище переконливо спростовує розмір «заробітної плати» відповідача у 8 тис. грн. за місяць. Факт отримання відповідачем доходів у значно більших сумах також непрямо підтверджується виплатами, здійснюваними самим відповідачем на користь позивачки у серпні 2025 року. Так, до матеріалів справи було долучено платіжні документи, згідно з якими за кілька днів у серпні 2025 року відповідачем було перераховано позивачці 35 000 грн. двома платежами (один платіж 15 тис. грн. і інший 20 тис. грн.). Щодо довідки ОК-5 (Індивідуальні відомості про застраховану особу), яка долучена до відзиву на позовну заяву. Дана довідка не підтверджує/не може підтверджувати розмір заробітної плати з огляду на те, що форма довідки ОК-5 затверджена додатком № 4 до постанови Правління Пенсійного фонду України № 10-1 від 18.06.2014 «Про затвердження Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування». Ця довідка включає дані щодо суми заробітку для нарахування пенсії, страхового стажу, сплати страхових внесків. Тобто це не довідка про доходи, а довідка про суми заробітку для нарахування пенсії, а тому це не означає, що 8 тис. грн. це розмір його заробітної плати. Доходи ФОП фіксуються у податковій декларації платника податку. Просить суд при ухваленні рішення врахувати: 1) стан здоров`я дітей, в тому числі інвалідність доньки; 2) стан здоров`я відповідача; 3) відсутність у нього інших непрацездатних осіб на утриманні; 4) наявність у відповідача нерухомого майна; 5) доведені витрати платника аліментів (лише безготівково понад 715 000,00 грн. за 8 місяців); 6) задекларований дохід у розмірі понад 3 млн. грн. за 2024 рік. Звертає увагу, що відповідач є лікарем-стоматологом, має стоматологічні клініку та має найманих працівників. Щодо додаткових витрат то молодша дитина ОСОБА_5 потребує оперативного втручання. Попередній прорахунок операції був долучений до матеріалів справи та просить суд стягнути з батька з ОСОБА_3 усю суму, необхідну для проведення операції, адже позивачка наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не може працювати. Крім того, долучений прорахунок не враховує ряд супутніх витрат, які мати буде вимушена зробити для проведення операції дитині.

Представник позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовну заяву з викладених в ній підстав та просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 в судовому засіданні просила позов задовольнити частково, а саме стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 3500 грн. до їх повноліття. У частині стягнення додаткових витрат просила відмовити, посилаючись на підстави викладені у відзиві.

Заслухавши пояснення представника позивачки та представника відповідача, дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2016 року, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 березня 2025 року розірвано (а.с.17-21).

Від шлюбу мають двох дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , батьком яких значиться відповідач (а.с.22-23).

З листа №08-03-25/1 від 08 березня 2025 року адресованого відповідачу ОСОБА_3 відомо, що представник позивачки адвокат Айдинян А.В. просить брати участь в утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також непрацездатної дружини ОСОБА_2 у період перебування її у відпустці по догляду за дитиною та вказала реквізити для перерахунку грошових коштів (а.с.26-30).

Відповідно до довідки №114 від 20 травня 2025 року виданої Руськополівською амбулаторією ЗПСМ вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться по догляду за дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.62).

Згідно корінця медичного висновку №286 про дитину інваліда віком до 18 років від 31 травня 2024 року, витягу з протоколу ЛКК №024/610 від 24 травня 2024 року та консультаційного висновку від 24 травня 2024 відомо, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною з інвалідністю (а.с.48-50).

Відповідно консультаційного висновку спеціаліста від 03 травня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходила обстеження у лікаря невролога (а.с. 54).

Із консультативного висновку лікарні «Експерт-Хуст» від 02 квітня 2025 року, вбачається що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рекомендоване оперативне лікування (а.с.55).

Відповідно до прорахунку для операції ТОВ «Лікарня Експерт Закарпаття» попередня сума операції становить 56400 грн. (а.с.56).

Згідно платіжних інструкцій № 2.95421821.1 від 17 лютого 2025 року, № 2.106854433.1 від 17 березня 2025 року та № 2.85293263.1 від 20 січня 2025 року, позивачка перерахувала грошові кошти на рахунок ФОП ОСОБА_9 з призначенням «сплата за Вудмаска Оксана» у сумі 1560 грн., 1500 грн. та 1600 грн. відповідно (а.с.57-59).

З платіжної інструкції № 0.0..1 від 17 жовтня 2024 року та № 0.0..1 від 25 жовтня 2024 року позивачка перерахувала грошові кошти на рахунок ФОП ОСОБА_7 з призначенням «сплата за заняття» та «сплата за консультацію, ОСОБА_2 » у сумах по 380 грн. (а.с.60-61).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 422419097 від 11 квітня 2025 року встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є власником квартири, загальною площею 47,3 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 ; житлового будинку, загальною площею 66,54 кв.м., що розташований за адресою у АДРЕСА_2 та земельних ділянок кадастрові номери :04:003:0373, :04:003:0372 (а.с.51-53).

Згідно з відомостями Пенсійного фонду України (Форма ОК-5) за 2024 рік річний дохід відповідача склав 93330,00 грн. (а.с.86-90).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05 червня 2025 року ОСОБА_3 є фізичною-особою підприємцем та здійснює діяльність: 86.23 стоматологічна практика (основна) (а.с.103).

Згідно скриншоту від 01 квітня 2025 року та 05 травня 2025 року вбачається, що ОСОБА_3 зробив переказ коштів у сумі 4975,00 грн. на картку НОМЕР_3 з коментарем «для поповнення рахунку, ОСОБА_2 , НОМЕР_4 , аліменти» (а.с.105-106).

З скриншоту від 08 серпня 2025 року вбачається, що ОСОБА_3 зробив переказ коштів у сумі 14950,00 грн. на картку НОМЕР_3 з коментарем «для поповнення рахунку, ОСОБА_2 , НОМЕР_4 . Аліменти за червень. липень. серпень 2025 р. від ОСОБА_3 » (а.с.122).

Згідно скриншоту від 08 серпня 2025 року вбачається, що ОСОБА_3 зробив переказ коштів у сумі 19950,00 грн. на картку НОМЕР_3 з коментарем «на підготовку до школи доньки ОСОБА_10 » (а.с.123).

Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-250820/65886-БТ від 01 вересня 2025 року, вбачається, що станом на 29 серпня 2025 року у відповідача ОСОБА_3 відкрито шість карткових рахунків, а також інформація про рух коштів по рахунках (а.с.137)

Згідно листа Головного управління ДПС у Закарпатській області №8871/5/07-16-24-02-05 від 05 вересня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_3 з 01 жовтня 2018 року перебуває на обліку в ГУ ДПС у Закарпатській області, як фізична особа-підприємець, платник єдиного податку 2 групи із ставкою 20%. Відповідно до Податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця, обсяг доходу ОСОБА_3 за звітній період 2024 рік становить 3022700,00 грн. (а.с.153).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Статтею 180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч. 1 ст. 184 СК України.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Також, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно до ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем.

Згідно ч. 2 ст. 195 СК України фізична особа-підприємець може перебувати на загальній системі оподаткування або спрощеній. У першому випадку розмір аліментів розраховується із заробітку після сплати податків (чистий дохід). Якщо ФОП перебуває на спрощеній системі оподаткування, розмір аліментів визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує майновий стан відповідача, який є фізичною особою-підприємцем, має стабільний дохід, аліментних зобов`язань перед іншими особами не має, є здоровою, працездатною людиною, а тому суд вважає, що він як батько зобов`язаний брати участь в утриманні дітей.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачкою не доведено належними доказами розмір фактичних витрат, які вона несе на утримання дітей та відповідно, обґрунтованість заявленого нею до стягнення розміру аліментів.

Крім того, суд бере до уваги добровільне виконання відповідачем свого обов`язку із утримання дітей, який за час розгляду справи у суді перераховував позичці грошові кошти у загальній сумі 34900 грн. Даний факт позивачкою визнано та не спростовано.

Таким чином, враховуючи всі наведені обставини, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також положення ст. 180 СК України проте, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, а також те, що відповідач визнав позов частково, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання дітей, дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 21 травня 2025 року, і до їх повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей хоча б найнеобхіднішим.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Щодо стягнення додаткових витрат на дитину, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Також, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Положеннями ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України, визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання сина, які обумовлені оплатою операційного втручання у розмірі 56400 грн.

З наданих позивачем доказів вбачається, що згідно консультативного висновку лікарні «Експерт-Хуст» від 02 квітня 2025 року, дитині сторін ОСОБА_5 рекомендоване етапне оперативне лікування.

Крім того, заявляючи вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину наперед, необхідно надати докази, суми витрат, які будуть понесені, позивач повинен довести їх необхідність.

Суд не бере до уваги наданий позивачкою прорахунок для операції виконаний ТОВ «Лікарня Експерт Закарпаття», згідно якого попередня сума операції становить 56400 грн., оскільки у зазначеному прорахунку немає жодних даних щодо пацієнта дитини, якій необхідно провести операцію.

Разом з тим, суд вважає, що отримання платних медичних послуг у комерційних медичних закладах не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, оскільки позивачем не доведено, що здійснені цих витрати в цій частині є крайньою необхідністю чи обумовлені особливими обставинами в розумінні положень статті 185 СК України.

Суд враховує, що позивачка може скористатися безоплатним отриманням у державних або комунальних закладах охорони здоров`я медичної допомоги, гарантованої державою, при цьому доказів того, що отримати зазначені медичні послуги не можливо в закладами охорони здоров`я за рахунок коштів Державного бюджету України, позивачем також не надано.

Враховуючи наведене суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_5 , в розмірі 56 400 грн. одноразово.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання двох дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 21 травня 2025 року, і до їх повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення суду складено 31 жовтня 2025 року.

Суддя М.Д.Стецюк