Справа № 288/1467/25
Провадження № 2/288/737/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року. селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Поліщук Р. М.,

за участю секретаря судових засідань - Плетенецької Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про розірвання шлюбу в якому вказує, що вони з відповідачем з 29 серпня 2023 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначає, що протягом останнього часу їх сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до втрати фізичних, духовних зв`язків та фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. На даний час подружжя проживає окремо один від одного, подружні відносини між ними припинено повністю, а сім`я є лише формальністю, а тому подальше збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечитиме їх з відповідачем інтересам.

На підставі вищевикладеного, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем.

Ухвалою суду від 03 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з викликом (повідомленням) сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових доказів щодо заперечення проти позову.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, 30 жовтня 2025 року через канцелярію суду надала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, проти задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу не заперечує та визнає їх повністю, щодо заявлених витрат на правову допомогу заперечує повністю.

02 жовтня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій вказує, що відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. /а.с.39-44/

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частина третя статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з статтями 274-279 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 29 серпня 2023 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено відповідний актовий запис № 1730, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на « ОСОБА_5 ». /а.с.3/

Відповідно до актового запису про народження № 133, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 . /а.с.5/

Відповідно до актового запису про народження № 134, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 . /а.с.6/

28 квітня 2025 року Попільнянським районним судом Житомирської області в справі № 288/632/25 видано судовий наказ, яким визначено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 (однієї третини) частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 25 квітня 2025 року. /а.с.7-9/

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно частини першої статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

За визначенням частини другої статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Частиною другою статті 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно з частиною третьою статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом встановлено, що сторони припинили між собою подружні відносини, спільне господарство не ведеться та просять шлюб розірвати, збереження сім`ї та примирення вважають неможливим, а тому шлюб між сторонами належить розірвати.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Представник позивача при зверненні до суду також просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40000.00 гривень.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України)

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано: - додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги № 147-25 від 11 серпня 2025 року, укладений між адвокатським бюро «Володимира Ткачука» та ОСОБА_1 , в п.1 якого визначено, що на виконання умов договору, сторони дійшли згоди встановити наступний порядок та розміри гонорару адвокатського бюро, а саме: фіксована сума у розмірі 40000.00 гривень за представництво інтересів клієнта в Попільнянському районному суді Житомирської області у справі щодо розірвання шлюбу /а.с.10/; - договір про надання правничої допомоги № 147-25 від 11 серпня 2025 року, укладений між адвокатським бюро «Володимира Ткачука» та ОСОБА_1 /а.с.11-12/; -

Представник відповідача в поданому відзиві /а.с.39-44/ просить відмовити у задоволенні позову в частині покладення на відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 40000.00 гривень та вказує, що заявлена вимога є завищеною та необґрунтованою так як представником позивача не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. Заявляє про зменшення витрат на правничу допомогу з тих підстав, що відповідач перебуває у відпустці по догляду за дітьми без збереження грошового забезпечення /а.с.47/, її дохід складає 0 гривень /а.с.48/, вона отримує лише соціальну допомогу на дітей /а.с.49, 50/, тобто джерелом її доходу є виплати на утримання дітей, а тому не є гуманним позиція позивача, як батька дітей про стягнення з відповідача коштів у розмірі 40000.00 гривень за правничу допомогу. Вказує на те, що представником позивача не додано акт про підтвердження наданих передбачених договором послуг.

У відповідності до частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22), у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня 2025 року у справі № 922/449/21 (провадження № 61-14668св24).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18).

Наданими представником позивача документами підтверджується факт надання правничої допомоги адвокатом Ткачуком В.В. позивачу у даній справі.

Разом з тим, враховуючи незначну складність справи, розгляд якої проведено в порядку спрощеного позовного провадження, сталої судової практики щодо розгляду справ даної категорії, беручи до уваги невеликий обсяг доказування, співмірність розміру витрат із наданими адвокатом послугами (складання позовної заяви), з огляду на рівень складності справи, ціни позову, фактичний обсяг наданої правничої допомоги, заперечення відповідача, а також типовість таких позовних заяв, з урахуванням засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених витрат на правничу допомогу в сумі 2000.00 гривень, які належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Представник відповідача в поданому відзиві вказує, що відповідачем понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 20000.00 гривень, які пов`язані з підготовкою, складанням та подачею відзиву, а також представництвом в судовому засіданні.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача надано: - квитанцію № 1 від 29 серпня 2025 року про сплату Корзун Г.В. коштів в розмірі 20000.00 гривень адвокату Доля О.А. /а.с.51/; - договір про надання правової допомоги від 29 серпня 2025 року, укладений між адвокатом Доля О.А. та ОСОБА_2 /а.с.52/.

При розподілі зазначених витрат про стягнення з позивача на користь відповідача витрат, понесених на правничу допомогу, суд враховує те, що їх понесено в зв`язку з консультацією та підготовкою і складанням відзиву у справі, в якому представником відповідача вказано про визнання відповідачем позову та висловлено заперечення з приводу розміру понесених витрат на правову допомогу, а тому враховуючи незначну складність справи, розгляд якої проведено в порядку спрощеного позовного провадження, беручи до уваги невеликий обсяг доказування, співмірність розміру витрат із наданими адвокатом послугами (складання позовної заяви), з огляду на рівень складності справи, ціни позову, фактичний обсяг наданої правничої допомоги, а також типовість таких позовних заяв, з урахуванням засад розумності та справедливості, а також того, що судом зменшено заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених витрат на правничу допомогу в сумі 2000.00 гривень, які належить стягнути з позивача на користь відповідача.

Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідач визнала заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу в порядку частини четвертої статті 206 ЦПК України, в зв`язку з чим суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат застосовує положення частини першої статті 142 ЦПК України.

Представником позивача при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1211.00 гривень /а.с.14/, таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати в розмірі 605.50 гривень та належить повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 605.50 гривень.

Керуючись статтями 24, 104, 105, 110, 112 - 115 СК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 133, 137, 141, 142, 206, 211, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб зареєстрований 29 серпня 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 1730, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвати.

Після державної реєстрації розірвання шлюбу прізвище дружини залишити « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 605.50 гривень.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 ) з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору в розмірі 605.50 гривень, сплаченого згідно платіжної інструкції № 105 від 21 липня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 2000.00 гривень.

В задоволенні решти суми стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 2000.00 гривень.

В задоволенні решти суми стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Р. М. Поліщук