ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/8049/25
Провадження 2-з/362/45/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" листопада 2025 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гаврилюк Марини Вадимівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕССО, третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталій Ласлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гаврилюк М.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис № 5803 від 04.12.2020 року, вчинений приватним виконавцем Івано-Франківського міського нотаріального округу Лучуком Т.В., номер свідоцтва НОМЕР_1 , про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №908/12-2006 від 14.12.2006 року в розмірі 1 242 216,21 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено до підготовчого судового засідання.

До суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - адвоката Гаврилюк М.В. про забезпечення позову, в якій вона просить вжити захід забезпечення позову, ОСОБА_1 до ТОВ «НЕССО» про визнання виконавчого напису № 5803, виданого 04.12.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №65597670, відкритого за заявою ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на примусове виконання виконавчого напису № 5803, виданого 04.12.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. до вирішення Васильківським міськрайонним судом Київської області позову ОСОБА_1 до ТОВ «НЕССО» по суті.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що Рішення Суду від 19.06.2025 року, яким визнано Виконавчий напис таким, що не виконанню, оскаржується Стягувачем-1 з підстав незалучення Відповідача до розгляду справи № 362/3648/24. Отже, після винесення рішення Київським апеляційним судом у справі №362/3648/24, виконавчі дії у виконавчому провадженні 65597670 будуть відновлені. На примусове виконання Виконавчого напису в рамках виконавчого провадження № 65597670 з банківського рахунку Позивача вже було списано грошові кошти у розмірі 666 453 грн. 20 коп., що підтверджується Відповіддю приватного виконавця разом з платіжними інструкціями, згідно яких з Позивача списувались кошти на суму 666 453 грн. 20 коп. (Докази містяться в Додатках 10). Станом на дату подання заяви про забезпечення позову, списані з Позивача грошові кошти у сумі 666 453 грн. 20 коп. перебувають на депозитному рахунку виконавця для перерахування стягувачу у виконавчому провадженні №65597670, що підтверджується змістом відповіді Приватного виконавця (третя особа-2). Кошти з банківського рахунку Боржника у рамках виконавчого провадження № 65597670 стягувалися починаючи з квітня 2024 року по кінець серпня 2024 року (Докази містяться у додатку 11). Отже, на примусове виконання Виконавчого напису в рамках виконавчого провадження № 65597670 кошти з Позивача виконавець (третя особа-2) в силу вимог Інструкції, після винесення Київським апеляційним судом рішення у справі № 362/3648/24, перерахує стягнуті з Позивача грошові кошти Відповідачу протягом трьох робочих днів з дня поновлення виконавчих дій у виконавчому провадженні. У зв`язку з перерахуванням виконавцем грошових коштів у розмірі 666 453 грн. 20 коп. на користь Відповідача, Виконавчий напис, буде виконаним, що повністю нівелює позов Позивача до Відповідача про визнання Виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

У відповідності із ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходів по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечуються зокрема забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частин третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5803 від 04.12.2020 року, що вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 908/12-2006 від 14.12.2006 року у розмірі 1 242 216,21 грн.

Тобто спір виник з приводу виконавчого напису вчинений приватним нотаріусом про стягнення грошових коштів.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкан В.Л. від 27.05.2021 року було відкрито виконавче провадження № 65597670 на підставі виконавчого напису № 5803 виданого 14.12.2020 року.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь нього, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29.04.2020 року у справі №285/2445/18 (провадження № 61-45537св18), від 16.09.2020 року у справі № 344/6384/18 (провадження № 61-2347св19) та від 17.11.2020 року у справі № 766/25403/18 (провадження №61-5718св19), вирішуючи питання, пов`язані з подібними у даній справі правовідносинами.

Враховуючи викладене, з наведених у позовній заяві та заяві про забезпечення позову обставин та обґрунтувань вбачається, що приватним виконавцем було прийнято до виконання виконавчий документ, який позивач вважає таким, що виданий з порушенням встановленого чинним законодавством порядку, та який позивач в межах даної справи просить визнати таким, що не підлягає виконанню.

Суд вважає, що застосування заявлених заявником заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його прав та інтересів. Невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до того, що відповідач виконає оспорюваний виконавчий напис у примусовому порядку, що призведе до обмеження прав позивача на ефективний судовий захист її прав, так як у разі стягнення майна та коштів з позивача в порядку виконання виконавчого напису їй не можливо або важко буде відновити її порушене право.

При цьому, вжиття забезпечення у даній справі до вирішення спору, по суті, не призведе до обмеження прав, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача, заявлені позивачем заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими ним позовними вимогами.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, їх обґрунтованість, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе заяву про забезпечення позову задовольнити шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса вчиненого 04.12.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. з зареєстрованим в реєстрі за № 5803, за яким стягнуто з ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення суд зазначає наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладені арешт та заборона може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 76-78, 149-159, 247, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гаврилюк Марини Вадимівни про забезпечення позову про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕССО», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталій Ласлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса вчиненого 04.12.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем і зареєстрованим в реєстрі за № 5803, за виконавчим провадженням № 65597670, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Зейканом Віталієм Ласловичем.

Позивач (Боржник): ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач (Стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕССО», , місце знаходження: 03110, м. Київ, вул. Пироговського Олександра, буд. 19.

Копію даної ухвали надіслати сторонам для відома.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Текст ухвали складено 04.11.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко