ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 635/7059/24 Провадження 2/636/910/25
24.10.2025
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Буніна Є.О.,
за участю секретаря судового засідання Бруславської В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, про визначення місце проживання дітей,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом батьком ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16 січня 2019 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюб, зареєстрований Харківським міським ділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 117.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільних дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 червня 2024 року справа шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Після розірвання шлюбу малолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з батьком та перебувають на повному його утриманні. Мати дітей не проживає спільно з родиною, місце її фактичного мешкання невідомо.
На початку 2024 року ОСОБА_2 припинила опікуватись дітьми, залишила їх на повне утримання позивача, коштів на їх утримання не надає, їх вихованням та забезпеченням не цікавиться.
Виховувати дітей ОСОБА_3 допомагає його мати - ОСОБА_5 . Позивачем створено всі умови для проживання та розвитку дітей. Враховуючи вищевикладені обставини, ОСОБА_1 вважає, що визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 разом з батьком відповідають їх інтересам.
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, причини неявки до суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток та оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України.
Враховуючи, що відповідно до ст. 128 ЦПК України, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.
Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності.
Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, без фіксації судового провадження за допомогою технічних засобів.
Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 , виданого 06 вересня 2017 року Виконавчим комітетом Мереф?янської міської ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , в графі батько зазначений ОСОБА_1 , мати ОСОБА_6 (а.с. 19).
Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії № НОМЕР_2 від 16 січня 2019 року, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 16 січня 2019 року, про що складено відповідний запис № 117. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловіку ОСОБА_7 , дружині ОСОБА_7 (а.с. 16).
Відповідно до свідоцтва серії серія НОМЕР_3 , виданого 19 червня 2019 року Виконавчим комітетом Мереф?янської міської ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 (а.с. 21).
Відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 червня 2024 року справа шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 17-18).
На підставі Витягу з реєстру територіальної громади № 2024/002347737 від 07.03.2024, щодо місця реєстрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та Витягу з реєстру територіальної громади № 2024/002281803 від 05.03.2024, щодо місця реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що діти проживають разом з батьком, за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20, 22).
Згідно інформаційної довідки зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 29.09.2023 № 1554, від 11.01.2024 № 62 в якому відповідачка не значиться серед осіб зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26, 27).
Відповідно до Акту обстеження щодо підтвердження факту спільного проживання за адресою реєстрації (проживання) від 02.03.2024 складеного депутатом Мереф?янської міської ради Коваленко С.В. за участю сусідів - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно якого за вищезазначеною адресою фактично спільно проживають ОСОБА_1 , 1996 року народження, його мати - ОСОБА_5 , та діти: син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 . Як свідчать надані документи мати дітей разом з родиною не проживає, її фактичне місце проживання членам сім`ї невідомо (а.с. 28).
21 березня 2024 року Харківським районним судом Харківської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19 березня 2024 року (а.с. 24).
Відповідно до характеристики з Комунального закладу «Мереф`янський ліцей № 7» Мереф`янської міської ради Харківської області встановлено, що ОСОБА_3 навчається у закладі з першого класу, має позитивну характеристику. Тато та бабуся приділяють належну увагу навчанню й вихованню дитини. Постійно підтримують зв`язок з класним керівником, психологом закладу. ОСОБА_1 систематично відвідує школу, цікавиться успіхами сина та справами класу. Бере участь у класних батьківських зборах, опитуваннях, залучається до вирішення організаційних питань класа, займається організацією вільного часу дитини. Мати, ОСОБА_5 , разом з сім`єю не проживає та не бере участі у навчанні та вихованні сина (а.с. 51).
Згідно довідки з Комунального закладу дошкільної освіти «Мереф`янський ясла-садок № 3» Мереф`янської міської ради Харківської області встановлено, що ОСОБА_4 відвідує вищевказаний заклад з 01.09.2021 по теперішній час. Батько з повною відповідальністю відноситься до виховання дитини, цікавиться її успіхами. Свої батьківські обов`язки виконує добре. Донька доглянута, охайно одягнена, нагодована, спокійна (а.с. 49).
Відповідно до довідки з медичного центру «Про здоров`я» встановлено, що ОСОБА_3 , 2017 року народження, та ОСОБА_4 , 2019 року народження, знаходяться на обліку сімейного лікаря ФОП ОСОБА_10 . Протягом 2023-2024 діти звертались з батьком, ОСОБА_1 , з приводу хвороби (а.с. 52).
Згідно висновку про визначення місця проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням Органу опіки та піклування Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області № 3/25 від 17.01.2025 встановлено, що до травня 2023 року члени родини мешкали як ВПО у Львівській області. З травня 2023 року ОСОБА_1 викликали на роботу до Харкова, він змушений поїхати, залишивши дітей дружині. В кінці серпня 2023 року відповідачка захотіла переїхати до м. Одеси.
В кінці серпня 2023 року ОСОБА_2 разом з дітьми переїхала до м. Одеси. Однак, після переїзду, 03 вересня 2023 року під час комендантської години, ОСОБА_2 перебувала на вул. Космонавтів в м. Одеса, разом з дітьми. ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим її було доставлено до відділу поліції.
Представник Органу опіки та піклування Хаджибейскої районної державної адміністрації Одеської міської ради виїхав до поліцейського відділку, де дійсно виявив ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, із агресивною поведінкою. Разом з нею були діти, брудні та голодні. Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дітей від 03.09.2023 було встановлено, що перебування дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_12 разом з матір?ю загрожує їх життю, а тому вони були направленні до КНП «Міська дитяча лікарня № 2» Одеської міської ради. Хаджибейською районною державною державною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 351/01-06 від 06 вересня 2023 року про негайне відібрання дітей від батька та матері, хоча в той час, ОСОБА_1 знаходився у сел. Селекційне на роботі. Дітей було тимчасово влаштовано до дитячого закладу.
В подальшому Органом опіки та піклування Хаджибейської районної державної адміністрації Одеської міської ради до Малинівського районного суду м. Одеси була подана позовна заява відносно відібрання малолітніх дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від батьків без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
У зв?язку з вищезазначеним, ОСОБА_1 негайно виїхав до м. Одеси, та надав до суду необхідний перелік документів для підтвердження факту знаходження його на час вилучення дітей за межами м. Одеси, а саме: акт житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_1 , та довідку про працевлаштування.
05 жовтня 2023 року судом ухвалено рішення, яким позов Органу опіки та піклування Хаджибейської районної державної адміністрації Одеської міської ради про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів був залишений без задоволення.
До вищезазначеної ситуації, яка склалась у м. Одеса, зі слів ОСОБА_1 , його колишня дружина раніше зловживала спиртними напоями, напиваючись до різного стану сп`яніння. Потім вона приходила до тями, клялась, що більше не буде зловживати спиртними напоями, але все повторювалося знов.
ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що ситуація, яка склалась у м. Одеса, та небажання його колишньої дружини проживати разом з дітьми, слугувало підставою для звернення його до суду щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , 2017 р.н., та ОСОБА_4 , 2019 р.н., разом з ним за адресою їх реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації КУ «Мереф?янський центр надання соціальних послуг» від 19.12.2024, фахівцями із соціальної роботи було відвідано родину ОСОБА_1 та за результатами візиту, складено акт оцінки потреб сім`ї/особи. Складних життєвих обставин в родині не виявлено.
За місцем проживання дітей створенні задовільні умови для проживання, наявна окрема кімната, облаштована місцем для сну, занять, гри.
Мати дітей на контакт з фахівцями не виходить, зв`язатися з нею, щоб спілкуватися, не вдалося. Зі слів ОСОБА_1 , він не перешкоджає спілкуванню дітей з матір`ю.
До роботи з сім`єю залучений психолог Центру. У висновку психолог зазначив, на основі проведеної бесіди з дітьми та отримання діагностичних даних, можна зробити висновок, що діти розвиваються відповідно до свого віку.
Хлопчик має певні переживання стосовно того, що має обмежене спілкування з матір`ю, і сумує за спільним проведенням часу. Питання, шо стосуються матері, викликають у дитини ігнорування, замовчування та переключення уваги. В поведінці ОСОБА_11 , під час проведення бесіди, спостерігались хвилювання.
Дівчинка на питання про маму відповідала неохоче. Також ОСОБА_13 було зазначено, що вона майже її не пам`ятає. Зі слів бабусі та батька, мати дітей спілкується з ними вкрай рідко, хоча перешкоду у спілкуванні мами з ОСОБА_13 та ОСОБА_11 вони не здійснювали.
Психологом було надано рекомендації бабусі та батькові піклуватися про емоційний стан дітей, надавши необхідну психологічну підтримку у проживанні ситуації, що склалася.
Відповідно до інформації з ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 18.12.2024, ОСОБА_1 за місцем мешкання зарекомендував себе з позитивної сторони, алкогольними напоями не зловживає, з сусідами підтримує добрі стосунки, скарг та заяв відносно останнього не надходило.
Відповідно до письмового пояснення ОСОБА_1 від 15.01.2025, він має бажання визначити місце проживання малолітніх дітей разом з ним за його адресою місяця проживання. Також, він не чинить перешкод у спілкуванні дітей з матір`ю.
15.01.2025, під час телефонної розмови з ОСОБА_2 , було з`ясовано її думку з приводу визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 не заперечує щодо постійного місця проживання дітей з батьком, тому як вона не має постійного місця проживання та наразі дітям буде безпечніше з батьком, про що надіслала засобами зв?язку Telegram письмове пояснення.
Встановлено, що аналіз зібраних матеріалів вказує на те, що проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , найкраще забезпечить інтереси дітей.
Орган опіки та піклування Мереф`янської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 88-91).
Частинами 9 та 10 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
На підставі ч. 1, 2 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.
У частині першій статті 3 вказаної Конвенції закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.
Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Натомість, національне сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір`ю.
В судовому засіданні було встановлено і позивачем ОСОБА_1 - батьком дітей доведено обставини можливості проживання малолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ним, а відповідачкою ОСОБА_2 не надано обґрунтованих та належних заперечень стосовно цих обставин.
В судовому засіданні встановлено і доведено позивачем, що він як батько постійно піклується про дітей, бере участь у їх духовному та фізичному розвитку; має постійне місце проживання та роботи, позитивну характеристику з місця роботи, отримує стабільний щомісячний дохід. З матеріалів справи вбачається, що батько створив належні житлово-побутові умови для проживання дітей, належні умови для навчання, лікування та розвитку. Мати дітей не бере участі у вихованні, не забезпечує належних умов, не проживає разом з дітьми та не цікавиться їх життям. Згідно матеріалів справи встановлено, що мати дітей періодично зловживає алкогольними напоями, що може нести загрозу для дітей.
Орган опіки та піклування у своєму висновку вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з батьком.
Суд бере до уваги, що діти вже фактично проживають з батьком протягом тривалого часу, мають до нього емоційну прихильність і відчувають себе захищеними.
Суд враховує, що спільне проживання з батьком не суперечать інтересам дітей та сприяє їх розвитку.
Суд вважає, що вказані обставини свідчать про те, що дітям буде краще проживати з батьком, аніж з матір`ю, і визначення місця проживання дітей саме з батьком, буде відповідати інтересам самої дитини, оскільки саме з батьком вони будуть рости під опікою і відповідальністю, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Встановлення місця проживання з батьком не обмежує матір у праві на участь у вихованні дітей.
Крім того, вказана позиція відповідає висновку щодо застосування відповідних норм права, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц, у якій Суд, зокрема, зазначив, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Декларація прав дитини від 20.11.1959 не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.
Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи інтереси дітей, які полягають у забезпеченні стабільного, безпечного, спокійного середовища їх проживання та належних умов для фізичного, психологічного й морального розвитку дітей, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 2, 4-5, 10-13, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354, п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, про визначення місця проживання дітей - задовольнити.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з їх батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя Бунін Є.О.