Провадження № 2/758/1451/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2025 року місто Київ
Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Ларіонової Н.М.,
при секретарі судового засідання Оболонській Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми за договором позики, -
В С Т А Н О В И В:
1. Описова частина
В жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовною заявою, в подальшому уточнивши позовні вимоги, в якій просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 (відповідач-1) та ОСОБА_3 (відповідач-2) проценти за користування позикою за період з 21 травня 2019 року по 22 жовтня 2020 року в розмірі 8 670 доларів США, три проценти річних за період з 21 травня 2019 року по 22 жовтня 2020 року в розмірі 2 196 доларів США, неустойку за прострочення зобов`язання в період з 21 травня 2019 року по 22 жовтня 2020 року в розмірі 267 280 доларів США, а всього - 278 146 доларів США.
1.1. Стислий виклад позиції
Провадження у справі відкрито ухвалою від 12.11.2020 р. з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою від 11.08.2021 р. підготовче провадження закрито з призначенням судового розгляду справи.
Ухвалою суду від 03.07.2023 р. відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Подвезька Д.В. про поновлення провадження у цивільній справі, оскільки не усунута обставина до якої зупинялося провадження у справі.
Ухвалою суду від 05.05.2025 р. поновлено провадження у справі.
Позивач та представник позивач будучи у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій позивач просила розглянути справу за її відсутності, позов просила задовольнити в повному обсязі.
Відповідачі, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, не подали відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.223 ч.4, 280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку.
Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.
2.Мотивувальна частина
2.1.Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що 28 грудня 2016 року відповідач 1 ОСОБА_2 та відповідач 2 ОСОБА_3 одержали від позивачки в позику 57 500 доларів США та зобов`язалися повернути позичені кошти не пізніше 28 червня 2017 року, частинами в порядку та терміни зазначені в даному договорі, про що був укладений Договір позики.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в п. 1 Договору позики відповідачі з позивачкою досягли домовленості про повернення ними позичених коштів частинами (з розстроченням) - у визначені умовами договору порядку та строки, а саме:
- не пізніше 28 січня 2017 року - 1 250 доларів США;
- не пізніше 28 лютого 2017 року 1 250 доларів США;
- не пізніше 28 березня 2017 року - 1 250 доларів США;
- не пізніше 28 квітня 201 7 року - 1 250 доларів США;
- не пізніше 28 травня 2017 року - 1 250 доларів США;
- не пізніше 28 червня 2017 року - 51 250 доларів США.
Встановлений Договором позики строк остаточного виконання відповідачами зобов`язань з повернення позивачці позичених у неї коштів скінчився 28 червня 2017 року.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі порушили взяті на себе зобов`язання за Договором позики і замість належних до повернення 57 500,0 (п`ятдесяти семи тисяч п`ятисот) доларів США здійснили наступні часткові повернення:
- 31 січня 2017 року - 1 250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) доларів США;
- 22 лютого 2017 року - 1 250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) доларів США;
- 27 березня 2017 року - 1 800 (одна тисяча вісімсот) доларів США;
- 16 травня 2017 року - 1 800 (одна тисяча вісімсот) доларів США.
Таким чином, неповернутою залишалась сума позичених коштів в сумі 51 400 доларів США.
Як вбачається з матеріалів справи, оскільки відповідачі належним чином та в повному обсязі не виконували взяті на себе зобов`язання з повернення позивачу позичених у неї коштів, то 21 травня 2019 року позивачка звернулася до Печерського районного суду м. Києва за захистом своїх порушених прав із позовом, в якому просила стягнути солідарно з відповідачів проценти за користування коштами за період з 28 грудня 2016 року по 21 травня 2019 року, три проценти річних за період з 29 червня 2017 року по 21 травня 2019 року та неустойку за період з 17 травня 2018 року по 21 травня 2019 року.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 16.01.2024 р. (№ 757/26486/19-ц) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 51 400 доларів США заборгованості за договором позики, суму процентів за користування позиченими коштами за період з 28.12.2016 по 21.05.2019 у розмірі 19 395 доларів США та суму неустойки в розмірі 187 610 (сто вісімдесят сім тисяч шістсот десять) доларів США, загалом 258 405 доларів США та судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20.02.2024 р. (справа № 758/7408/23) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування коштами, трьох відсотків річних та неустойки задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 проценти за користування позикою за договором позики від 28.12.2016 за період з 22 жовтня 2020 року по 22 червня 2023 року в розмірі 20 141 (двадцять тисяч сто сорок один) долар США 00 центів; неустойку за прострочення зобов`язання в період з 22 червня 2022 року по 22 червня 2023 року в розмірі 187 610 (сто вісімдесят сім тисяч шістсот десять) доларів США 00 центів.

Крім того, ОСОБА_1 12.07.2017 р. направило відповідачам вимогу про усунення порушення виконання зобов`язань з повернення боргу за Договором позики, з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі її невиконання, за договором іпотеки майно нежитлові приміщення АДРЕСА_1 . Вимогу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали 15.09.2017 р., що підтверджується рекомендованим повідомлення, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, сума процентів за користуванням позиченими в позивача коштами розрахована позивачем з 21.05.2019 р. по 22.10.2020 р. за періодами в залежності від суми залишку неповернутої частини позики та встановленої Національним банком України у відповідних періодах часу облікової ставки, а саме:

- сума процентів в розмірі 8 670,0 доларів США,

- сума 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 2 196,0 доларів США,

- неустойка за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 267 280 доларів США.

Отже загальний розмір коштів належний до стягнення з відповідачів на користь позивача за користування коштами в період з 21 травня 2019 року по 22 жовтня 2020 року становить 278 146,0 доларів США.

Крім того, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті, то відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, сума коштів підлягає до стягнення таких коштів саме в іноземній валюті.

2.2. Мотиви, з яких виходить суд при ухвалені рішення та застосовані норми права

Отже, між сторонами виник спір з приводу захисту позивачкою свого права власності на гроші, які вона передала відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у власність відповідно до договору позики. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У встановлений договором позики строк ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму боргу не повернули, доказів на спростування обставин, викладених позивачкою суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивачки процентів за користування позикою за період з 21 травня 2019 року по 22 жовтня 2020 року у розмірі 8 670,0 дол. США.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки договором позики від 28.12.2016 передбачено сплату розміру штрафних санкцій за недотримання умов договору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивачки неустойки (штрафних санкцій) у розмірі 267 280,0 дол. США.

Одночасно, позов в частині стягнення 3 % річних у розмірі 2 196,0 дол. США не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 1 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.

Отже позовні вимоги позивачки про солідарне стягнення з відповідачів на її користь 3% річних за період з 21.05.2019 року по 22.10.2020 року в розмірі 2 196,0 доларів США задоволенню не підлягають.

4. Висновки суду

Відповідно до принципу диспозитивної цивільного процесу надані сторонами докази мають бути належними та допустимими, достовірними та достатніми (ст.ст.77-80 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ч.6 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування не підлягають задоволенню, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому є безпідставними.

За таких обставин, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінюючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

5. Судовий збір

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачкою судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 0.0..1 від 22.10.2020 р. про сплату судового збору у сумі 10 510,0 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ст.ст.11, 530, 526, 549-552, 610, 611, 612, 625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 352, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми за договором позики задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 проценти за користування позикою за договором позики від 28.12.2016 за період з 21 травня 2019 року по 22 жовтня 2020 року в розмірі 8 670,0 долар США; неустойку за прострочення зобов`язання в період з 21 травня 2019 року по 22 жовтня 2020 року в розмірі 267 280,0 доларів США, а всього 275 950,0 доларів США (двісті сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят доларів США 00 центів).

Стягнути з з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 10 510,0 грн., тобто по 5 255,0 грн. (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять грн. 29 коп.) з кожного відповідача.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_1 ;

відповідач 1 ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 ;

відповідач 2 ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 .

Суддя Н. М. Ларіонова