Справа № 457/183/25 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/909/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Чижа Л.М.

за участю: представника ПАТ «Український інноваційний

банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування

вкладів на продовження процедури виведення з ринку ПАТ

«Укрінбанк» Коваль Л.Л., представника Фонду гарантування

вкладів фізичних осіб Кузьміка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на продовження процедури виведення з ринку публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» Караченцева Артема Юрійовича на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 06 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про захист прав споживача та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Українська інноваційна компанія» про захист прав споживача та стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами банківських вкладів у розмірі 20 655 894,80 грн.

ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким державним реєстраторам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», а також іншим суб`єктам державної реєстрації, у тому числі, але не виклично нотаріусам, як спеціальним суб`єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державному підприємству «Національні інформаційній систими», Міністерству юстиції України та його територіальним органам, у тому числі, але не обмежуючись, вчиняти (здійснювати) будь-які реєстраційні дії щодо ПАТ «Українська інноваційна компанія», а також будь-які дії, пов`язані із внесенням змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційні дії та вносити записи щодо зміни місцезнаходження юридичної особи; зміни розміру статутного або складеного капіталу юридичної особи; зміни складу засновників, учасників юридичної особи; зміни відомостей про засновників, учасників юридичної особи; зміни відомостей про органи управління юридичної особи, що стосуються ПАТ «Українська інноваційна компанія» до розгляду позову по суті.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 06.03.2025 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у даній справі.

З метою забезпечення позову заборонено будь-яким державним реєстраторам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», а також іншим суб`єктам державної реєстрації, у тому числі, але не виклично нотаріусам, як спеціальним суб`єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державному підприємству «Національні інформаційні системи», Міністерству юстиції України та його територіальним органам, у тому числі, але не обмежуючись, вчиняти (здійснювати) будь-які реєстраційні дії щодо ПАТ «Українська інноваційна компанія», а також будь-які дії, пов`язані із внесенням змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційні дії та вносити записи щодо зміни місцезнаходження юридичної особи; зміни розміру статутного або складеного капіталу юридичної особи; зміни складу засновників, учасників юридичної особи; зміни відомостей про засновників, учасників юридичної особи; зміни відомостей про органи управління юридичної особи, що стосуються ПАТ «Українська інноваційна компанія» до розгляду позову по суті.

Ухвалу суду оскаржило ПАТ «Український інноваційний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на продовження процедури виведення з ринку ПАТ «Український інноваційний банк» Караченцева А.Ю.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що застосовані заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчинення реєстраційних дій відносно юридичної особи, істотно виходять за межі заявлених позовних вимог та фактично блокують діяльність юридичної особи. Наявність заборон на вчинення реєстраційних дій на підставі оскаржуваної ухвали перешкоджає уповноваженій особі ФГВФО подати заяву про вчинення реєстраційних дій по зміні керівника юридичної особи, тобто створює перешкоди для вчинення управлінських функцій та блокує діяльність юридичної особи як неплатоспроможного банку, виведення якого з ринку має здійснюватись Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та призначеною ним уповноваженою особою. Згідно з ч.18 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не допускається забезпечення позову шляхом встановлення заборони або обов`язку Фонду, банку, віднесеному до категорії неплатоспроможних, банку, що ліквідується відповідно до цього Закону, їх посадовим особам, іншим особам під час реалізації Фондом майна (активів) банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, вчиняти певні дії або шляхом встановлення обов`язку для таких осіб утримуватися від вчинення певних дій. Заходи забезпечення позову у вигляді заборони будь-яких реєстраційних дії щодо юридичної особи прямо та безпосередньо стосуються прав та обов`язків Уповноваженої особи ФГВФО на продовження процедури виведення ПАТ «Укрінбанк» з ринку, яка має виконати вимоги рішення ВД ФГВФО №1485 від 10.08.2020 та внести відомості про уповноважену особу ФГВФО як про керівника юридичної особи до ЄДР.

Просить скасувати ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 06.03.2025 у справі № 457/183/25 про застосування заходів забезпечення позову та ухвалити нове рішення, яким у застосуванні заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвалу суду оскаржив Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що наявність заборон на вчинення реєстраційних дій на підставі оскаржуваної ухвали перешкоджає уповноваженій особі ФГВФО подати заяву про вчинення реєстраційних дій по зміні керівника юридичної особи, тобто створює перешкоди для вчинення управлінських функцій та блокує діяльність юридичної особи як неплатоспроможного банку, виведення якого з ринку має здійснюватись Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та призначеною ним уповноваженою особою. Спеціальні обмеження визначені процесуальним законом щодо застосування заходів забезпечення позову до неплатоспроможного банку. Товариство зі зміненою назвою ПАТ «Українська інноваційна компанія», не набуло прав ПАТ «Український інноваційний банк», а законним органом управління юридичної особи ПАТ «Український інноваційний банк», з кодом 05839888, назву якого наразі змінено на ПАТ «Українська інноваційна компанія», є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та призначена ним уповноважена особа. Вважає, що правовідносини щодо стягнення коштів з неплатоспроможного банку стосуються прав та інтересів Фонду гарантування фізичних осіб. Заходи забезпечення позову у вигляді заборони будь-яких реєстраційних дії щодо юридичної особи прямо та безпосередньо стосуються прав та обов`язків ФГВФО, що має виконати вимоги рішення ВД ФГВФО №1485 від 10.08.2020 та внести відомості про уповноважену особу ФГВФО як про керівника юридичної особи до ЄДР. Оскаржувана ухвала перешкоджає процедурі виведення неплатоспроможного ПАТ «УКРІНБАНК» з ринку фінансових послуг, а тому підлягає скасуванню.

Просить скасувати ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 06.03.2025 у справі № 457/183/25 про застосування заходів забезпечення позову та ухвалити нове рішення, яким у застосуванні заходів забезпечення позову відмовити.

ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційні скарги, в якому просив відмовити у задоволенні скарг.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ПАТ «Український інноваційний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на продовження процедури виведення з ринку ПАТ «Укрінбанк» Коваль Л.Л., представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кузьмік Д.В. підтримали апеляційні скарги з підстав, зазначених у них. Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, клопотання представників Куца І.В. про ідкладення рогляду справи відхилені колегією суддів як без підставні, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду цим вимогам не відповідає з огляду на таке.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та законним інтересам позивача, як вкладнику ПАТ «Укрінбанк», та що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Однак з цим висновком колегія суддів погодитись не може з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша, друга статті 5 ЦПК України).

Згідно за частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Верховний Суд у постановах від 31.07.2024 справа № 623/2015/21, від 29.07.2024 в справі № 761/80/23, від 15.07.2024 в справі № 361/5905/23 та інших виснував, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За вимогами пункту 3 частини першої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується забороною вчиняти певні дії(пункт 2).

Вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Такі правові висновки сформульовані Верховний Судом у постановах від 17.06.2024 у справі № 644/1482/22, від 01.05.2024 у справі № 638/6777/23, від 21.02.2024 в справі № 201/9686/23 та інших.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) виснувала, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Тому суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

Під час вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21.02.2024 у справі № 201/9686/23.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості за договорами банківських вкладів.

Виходячи з предмету, підстав позову, та обставин, на які посилається заявник в обґрунтування заяви про забезпечення позову, колегія суддів дійшла до висновку, що заходи, які просить застосувати заявник в порядку забезпечення позову, не є співмірними із заявленими позовними вимогами та адекватними у межах існуючого спору, створюють перешкоди для вчинення управлінських функцій та фактично блокують діяльність юридичної особи.

З огляду на вказане, ухвала суду залишатись в силі не може та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не вбачає підстав для закриття апеляційного провадження з огляду на долучені до апеляційної скарги документи, зокрема, рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1485 від 10.08.2020 «Про продовження процедури виведення ПАТ «Укрінбанк» з ринку і призначення уповноваженої особи», яким продовжено процедуру виведення ПАТ «Укрінбанк» з ринку шляхом виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів. Крім цього, колегія суддів враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 10.12.2019 у справі № 925/698/16, про те, що скасування судом або визнання неправомірним (незаконним) рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про запровадження тимчасової адміністрації чи початок процедури ліквідації банку не означає автоматичного припинення управління банком Фондом.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на продовження процедури виведення з ринку публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» Караченцева Артема Юрійовича задовольнити.

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 06 березня 2025 року скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 03.11.2025

Головуючий

Судді