ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

29 жовтня 2025 року

м. Харків

справа № 638/4084/23

провадження № 22-ц/818/3560/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря: Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про заміну стягувача у виконавчих листах у справі № 638/4084/23 за позовом АТ «АКБ «Конкорд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2025 року, постановлену суддею Подус Г.С.

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі у справі № 638/4084/23.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 грудня 2023 року у цивільній справі № 638/4084/23 позовні вимоги АТ «АКБ «Конкорд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКБ «Конкорд» суму заборгованості за кредитним договором 46894-МПК заборгованість за кредитом, а саме прострочені відсотки за кредитом 6587,06 грн., прострочена заборгованість за тулом кредиту 15204,00 грн., плата за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості 30330,60 грн., пеня за порушення строків погашення 33403,23 грн., а всього стягнуто 85524,89 грн., також стягнуто судові витрати.

На виконання вищевказаного рішення суду було видано виконавчі листи.

На підставі договору факторингу № GL1N426663 від 21.11.2024 року АТ «АКБ «Конкорд» відступив на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» права вимоги за кредитним договором 46894-МПК.

У зв`язку з викладеним, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» просило суд замінити сторону стягувача з АТ «АКБ «Конкорд», як вибулу сторону, на його правонаступника, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал, у виконавчих листах за заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2023 року у цивільній справі № 638/4084/23.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про заміну стягувача у виконавчих листах у справі № 638/4084/23 за позовом АТ «АКБ«Конкорд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Замінено стягувача АТ «АКБ «Конкорд» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у виконавчих листах, виданих на виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2023 року у цивільній справі №638/4084/23 за позовом АТ «АКБ «Конкорд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_1 , в особі представника Гудзь О.С., подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про заміну стягувача у виконавчих листах у справі №638/4084/23 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявником до матеріалів справи не долучено додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги , яий відповідно до п.1 договору містить перелік боржників, права вимоги до яких відступаються та сум їх заборгованостей, що позбавляє суд можливості перевірити факт включення ОСОБА_1 до цього переліку , так і суми його заборгованості перед банком. Суд першої інстанції на це увагу не звернув і передчасно прийшов до висновку про доведеність факту переходу до заявника права вимоги до боржника.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що 21.11.2024 між АТ ««Акціонерний Комерційний Банк «Канкорд» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, укладено Договір відступлення прав вимоги № GL1N426663, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які були боржниками АТ ««Акціонерний Комерційний Банк «Канкорд», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 46894-МПК. Реєстр боргових зобов`язань, Додаток №1, містить перелік основних договорів, за якими Клієнт відступає, а Фактор набуває Прав вимоги згідно з умовами укладеного між ними Договору факторингу №GL1N426663 від 21.11.2024 року. Відповідно до п.4 Договору відступлення прав вимоги №GL1N426663, Ціна цього Договору (Купівельна ціна) становить 5 212 375,90 грн. У суму в розмірі 5 212 375,90 грн. входять усі кредитні договори, відповідно до Реєстру боргових зобов`язань, які були відступлені АТ ««Акціонерний Комерційний Банк «Канкорд» на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», у тому числі і заборгованість до ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Реєстру боргових зобов`язань, який був включений до додатків разом із заявою про зміну сторони у виконавчому провадженні. Вважає аргументи в апеляційній скарзі скаржника безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про заміну стягувача у виконавчих листах, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі договору про відступлення прав вимоги №GL1N426663 від 21.11.2024 року, який у встановленому законом порядку не розірваний та не визнаний недійсним, від АТ «АКБ «Конкорд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №46894-МПК, отже наявні підстави для задоволення заяви.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 грудня 2023 року у цивільній справі № 638/4084/23 позовні вимоги АТ «АКБ «Конкорд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 46894-МПК задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКБ «Конкорд» суму заборгованості за кредитним договором а саме прострочені відсотки за кредитом 6587,06 грн., прострочена заборгованість за тілом кредиту 15204,00 грн., плата за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості 30330,60 грн., пеня за порушення строків погашення 33403,23 грн., а всього стягнуто 85524 грн. 89 коп., також стягнуто судові витрати. (а.с. 170-173)

30.04.2024 Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчі листи на виконання заочного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 грудня 2023 року у цивільній справі № 638/4084/23.

10.06.2024 постановою державного виконавця Пархоменко Н.В. відкрито ВП №75252014 на виконання заочного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 грудня 2023 року у цивільній справі № 638/4084/23. (а.с. 184)

21.11.2024 між АТ «АКБ «Конкорд» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № GL1N426663. (а.с. 186-187)

На підставі договору факторингу № GL1N426663 від 21.11.2024 року АТ «АКБ «Конкорд» відступив на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» права вимоги за кредитним договором №46894-МПК, укладеним з ОСОБА_1 .

Згідно із частинами першою-другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. (частини перша, друга та п`ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги (див. постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 344/14408/15-ц, від 29 червня 2022 року у справі № 2-2830/10).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Даний висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2024 року по справі №0809/5034/2012.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковість виконання рішення суду. При цьому, реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувачу у виконавчому провадженні.

Відповіно до положень ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Вказані норми не встановлюють імперативної вимоги щодо передання первісним кредитором новому кредитору оригіналів первинних документів як умови переходу права вимоги, отже, і наявності оригіналів цих документів у нового кредитора.

Передання таких документів має на меті перевірку існування у первісного кредитора права вимагати виконання боржником відповідних обов`язків, а також змісту та обсягу таких обов`язків.

Обставина непередання новому кредитору документів, які засвідчують права, що передаються, створює певні ризики для нового кредитора, пов`язані з невиконанням боржником своїх зобов`язань на користь саме нового кредитора.

Однак відсутність передання новому кредитору таких документів не може вказувати на відсутність передання права вимоги взагалі.

Водночас вимога щодо надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні відповідно до статті 517 ЦК України не є тотожною до вимоги щодо надання до суду доказів відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги до боржника для здійснення заміни кредитора у справі (процесуального правонаступництва).

Зазначені вимоги випливають з різних правових підстав та не є взаємозалежними.

Отже, для підтвердження факту відступлення права вимоги заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки про те, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Отже, суди беруть до уваги належні, допустимі і достовірні докази, сформовані в процесі відступлення права вимоги, що містять дані за кредитним договором, прав кредитора за яким набуває новий кредитор.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2024 року у справі №2221/2373/12 (провадження № 61-483св23).

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010, провадження № 14-308цс18).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зазначено, що, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має керуватися принципом правомірності цього правочину, дослідивши і надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.ч.1-6 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Так, на підтвердження факту відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надано наступні докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора: копію договору про відступлення прав вимоги № GL1N426663, укладеного 21 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АТ АКБ «Конкорд» (а.с. 186-187); копію платіжної інструкції №7707 від 10.12.2024 про сплату ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 5473500,00 грн. як оплату лоту №GL1N426663, оформленого протоколом №GFD001-UA-196 від 30.10.2024 року (а.с. 188); копію інформації про виконавче провадження. Також заявником додано копію витягу з реєстру кредитних договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, який є додатком № 1 до договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2024 року (а.с. 189), з якого вбачається, що АТ АКБ «Конкорд» відступив ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитним договором №46894-МПК, укладеним 28.02.2018 з ОСОБА_1 у сумі 52121,66 грн., з яких заборгованість за кредитом- 15204,00 грн., заборгованість за комісіями- 30330,60 грн.

Зазначене спростовує посилання апелянта на те, що заявником не надано доказів на підтвердження переходу до нього прав вимоги за вказаним зобов`язанням.

Відомостей про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги №GL1N426663, укладеного 21 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АТ АКБ «Конкорд» матеріали справи не містять.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина