____________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/4569/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2025 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

за участі секретаря судових засідань Остапчук О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 10.06.2020 у розмірі 25626,33 грн, а також судових витрат зі сплати судового збору у сумі 3028,00 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 10.06.2020 ОСОБА_1 за допомогою мобільного додатку «Моnobank» підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Моnobank», шляхом застосування цифрового власноручного підпису, в результаті чого отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. Вказаним відповідачка підтвердила отримання примірника Договору в Мобільному додатку «Моnobank», ознайомлення та згоду з умовами Договору, укладання Договору, та зобов`язалась виконувати умови Договору.На підставі укладеного Договору банком відкритий поточний рахунок на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , на якому було встановлено кредитний ліміт у розмірі 60000,00 грн. У зв`язку з порушенням умов договору у відповідачки виникла заборгованість у розмірі 25626,33 грн, та яка складає загальний залишок заборгованості за тілом кредиту.

У зв`язку з невиконанням відповідачем вимог банку щодо погашення заборгованості та нарахованих і несплачених відсотків, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Моnobank» від 10.06.2020 у розмірі 25626,33 грн.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Скриль Ю.А.

Ухвалою судді 10.07.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.Відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Позовну заяву з додатками разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі направлено за місцем реєстрації відповідачки. Згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру від 09.07.2025 № 1556904, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Довідкою про причину повернення АТ «Укрпошта», рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось з відміткою від 21.09.2025 «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомлення відповідачки про розгляд справи.

Від відповідачкивідзив на позовну заяву до суду не надходив, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобуне здійснювалось.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 509Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно до статті 526Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що як зазначено в Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг, відповідачка 10.06.2020 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Моnobank», шляхом застосування цифрового підпису, в результаті чого отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у гривнях на ім`я ОСОБА_1 .

В анкеті-заяві зазначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Долучений до позовної заяви витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «Моnobank», яким передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом процентів, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначені права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг відповідачкою не підписані.

Позивач у позовній заяві стверджує про отримання ОСОБА_1 у розпорядження кредитних коштів у розмірі 60 000,00 грн шляхом відкриття на її ім`я поточного рахунку № НОМЕР_1 та встановлення на ньому ліміту використання кредитних коштів. На підтвердження чого надає довідку.

Водночас суд звертає увагу на те, що Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Водночас окрім Розрахунку заборгованості позивачем не надано інших доказів на підтвердження надання кредитних коштів, їх використання, зокрема не надано виписки за картковим рахунком відповідачки (постанова Верховного Суду у справі № 200/5647/18 від 16.09.2020).

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку.

Також за відсутності первинних документів, не можливо достеменно встановити власне факт використання відповідачкою наданого кредитного ліміту, перевірити факт його повного або часткового повернення, розмір заборгованості за тілом кредиту.

За відсутності інших доказів, розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи, не може підтверджувати наявність у відповідачки заборгованості перед банком.

Інших доказів на підтвердження існування заборгованості, зокрема, виписки за картковим рахунком відповідачки, відкритим в АТ «Універсал банк», як вже зазначалось, також не надано.

В постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 31 травня 2022 року у справі № 194/329/15-ц (провадження № 61-3753св22), від 21 грудня 2022 року у справі № 756/11351/18 (провадження № 61-5511св22), від 09 лютого 2023 року у справі № 464/3214/16 (провадження № 61-16156св21), від 19 квітня 2023 року у справі № 335/4991/16-ц (провадження № 61-11981св22), Суд касаційної інстанції дійшов таких висновків:

- у справах № 760/7792/14-ц, № 204/2972/20, № 194/329/15-ц: доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (чинного на момент розгляду справи судом першої інстанції), та пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (чинного на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором:

- у справі № 464/3214/16: по своїй суті розрахунок заборгованості не є доказом (зокрема письмовим) у розумінні статей 76, 95 ЦПК України, а є результатом вчинення арифметичних дій стороною, зокрема, позикодавцем, з метою визначення суми боргу з урахуванням умов договору, періоду користування кредитними коштами тощо, з яким суд може погодитись або ж навести свій розрахунок, виконуючи обов`язок щодо визначення належної до стягнення суми заборгованості.

Таким чином, розрахунок кредитної заборгованості не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку. За відсутності інших доказів, розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи, не може підтверджувати наявність у відповідачки заборгованості перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».

Відтак, у матеріалах справи відсутні докази щодо здійснення повного руху коштів по рахунку, який просила відкрити відповідачка при підписанні Анкети-заяви від 10.06.2020.

Також у матеріалах справи відсутні докази того, чи було взагалі задоволено заяву відповідачки та відкрито поточний рахунок, чи було видано йому за цим договором платіжний інструмент (банківську картку) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання ним такої картки, та чи встановлено відповідний кредитний ліміт і на яку суму.

Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Згідно із ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.

У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги.

Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПКУ країни.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18.

Отже,ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитних відносин з відповідачкою та заборгованості, що заявлена до стягнення, у зв`язку з чим неможливо належним чином перевірити видачу банком відповідачці кредитних коштів, користування відповідачкою кредитними коштами та внесення відповідачкою грошових коштів на погашення кредитної заборгованості.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 131, 141, 211, 223, 258, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 651, 1054, 1055 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК», , місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду складене та підписане 03.11.2025.

Суддя Ю. А. Скриль