Справа № 523/3647/25
Провадження № 2/522/5048/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

15 жовтня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі :

головуючого - судді Науменко А.В.

за участю секретаря Зелінська К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

06.03.2025 року позивач звернувся до Суворовського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Суворовського районного суду Одеської області від 12.03.2025 року матеріали вказаної позовної заяви передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси оскільки згідно до матеріалів справи, місцем реєстрації відповідачки ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , що за територіально - адміністративним поділом м. Одеси відноситься до підсудності Приморського районного суду м. Одеси.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана на розгляд судді Приморського районного суду міста Одеси Науменко А.В.

Ухвалою суду від 11.04.2025 року справу прийнято до провадження.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 10 березня 2021 року між Відповідачем та Акціонерним Товариством «ОТП БАНК» був укладений кредитний договір № про надання кредиту на споживчі потреби у розмірі 23 165,00 грн під фіксовану ставку 40.00% річних. Банк виконав свої зобов`язання, видавши Відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку. Проте, Відповідач порушила умови договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків, внаслідок чого станом на 21 червня 2024 року виникла заборгованість у загальній сумі 38 712,63 грн, яка складається з основного боргу (тіла кредиту) у розмірі 20 231,77 грн та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 18 480,86 грн. 21 червня 2024 року на підставі договору факторингу між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» відбулося відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та право вимоги щодо повернення всієї суми заборгованості. Позивач, посилаючись на статті 4 та 13 ЦПК України, просить суд захистити його порушене майнове право, стягнувши з Відповідача загальну суму заборгованості..

Відповідач, ОСОБА_1 , в особі свого представника (адвоката Грішина О. В., призначеного центром БВПД), подала відзив на позовну заяву ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» про стягнення заборгованості, частково визнаючи позовні вимоги, але заперечуючи проти заявленого розміру боргу та суми витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач підтверджує факт укладення 10.03.2021 року кредитного договору № з АТ «ОТП БАНК» на суму 23 165,00 грн із загальною сумою повернення 46 802,60 грн та закінчення строку його дії 10 березня 2025 року. При цьому Відповідач зазначає, що вчасно та у повному обсязі сплатила платежі на загальну суму 23 480,46 грн, що підтверджується випискою. Таким чином, Відповідач визнає борг лише у сумі залишку 23 322,14 грн, тоді як заявлену Позивачем суму 38 712,63 грн вважає необґрунтованою через не надання Позивачем детального розрахунку її виникнення.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 200,00 грн, Відповідач просить суд зменшити їх, вважаючи цю суму необґрунтованою та неспівмірною зі складністю справи відповідно до статті 137 ЦПК України та практики ЄСПЛ і Верховного Суду. Відповідач вказує на те, що адвокат Позивача, ймовірно, представляє його в інших аналогічних справах, тому оплата за «первинну консультацію» та «правовий аналіз документів» як за окремі послуги є недоречною та не відповідає критерію реальності витрат. Крім того, стягнення такої суми створює надмірний тягар для Відповідача, оскільки вона є пенсіонером та отримує щомісячну пенсію лише у розмірі 2 920,00 грн.

На підставі викладеного, Відповідач частково визнає борг у сумі 23 322,14 грн та просить суд зменшити суму витрат на правову допомогу, а також надає попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат Відповідача, які на даний час відсутні.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, сповіщалися про час, дату та місце судового розгляду належним чином. Позивач подав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач до судового засідання не з`явився про час, дату та місце судового засідання повідомлено належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10.03.2021 р. між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №, за яким банк зобов`язався надати кредит, а позичальник отримати його на визначених умовах.

був укладений кредитний договір № про надання кредиту на споживчі потреби у розмірі 23 165,00 грн під фіксовану ставку 40.00% річних.

21.06.2024 р. між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «Еліт фінанс» було укладено договір факторингу №21/06/24, за яким клієнт передає, а фактор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту і стає кредитором за кредитним договорами, укладеними між клієнтом і боржником в розмірі портфеля заборгованості згідно реєстру боржників.

21.06.2024 р. ТОВ «ФК «Еліт фінанс» перерахувало АТ «ОТП БАНК» 6 050 700,06 грн. та 162,99 грн., що підтверджується копіями платіжних інструкцій №3073 та №3074.

21.06.2024 р. АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «Еліт фінанс» було підписано Акт приймання-передачі реєстру Боржників №1 та №2 до вказаного договору факторингу.

Відповідно до Реєстру боржників №1 до договору факторингу №21/06/24 від 21.06.2024 р. позивачу було відступлене право вимоги, зокрема, щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № від 10.03.2021 р. у розмірі 38712,63 грн.

У п.6.2.3 Договору вказано, що право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банка бо інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 10.03.2021 року № становить 38712,63 грн., з яких 20231,77 грн. тіло кредиту, 18480,86 грн. відсотки за користуванням кредитом.

Судом встановлено, що відповідач своєчасно не повернув грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договорів, що має відображення у розрахунках заборгованості за договорами. Таким чином, у порушення умов кредитних договорів, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаними договорами не виконав.

Доказів зворотного відповідачем надано не було.

Суд погоджується із зазначеним розрахунком, та приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 38712,63 грн.

Щодо витрат по сплаті судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору підлягає задоволенню.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

03 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Еліт фінанс» та адвокатом Литвиненко Оксаною Ігорівною було укладено договір про надання правової допомоги, за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором адвокат надає клієнту послугу захисту прав та інтересів під час розгляду судом будь-якої інстанції справ, у якій клієнт є учасником.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 р., адвокат надав клієнту юридичні послуги по справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зокрема:

- первинна консультація 1000,00 гривень;

- правовий аналіз наявних документів 4000,00 гривень;

- підготовка позовної заяви 4200,00 гривень.

Загальна вартість наданих адвокатом послуг склала 9200,00 гривень.

На виконання умов договору, позивачем сплачено грошову суму у розмірі 9200,00 гривень.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги.

На думку суду, заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає принципам співмірності, розумності та справедливості з огляду на наступне.

Щодо витрат на надання консультації із правових питань, то на думку суду такі витрати є виключною ініціативою представника, оскільки, позивач участі у судових засіданнях не брав, власну позицію щодо справи не висловлювали, а позовна заява складалася безпосередньо адвокатом, будь-яких заяв або клопотань самостійно не подавав. Будь-яких доводів на підтвердження того, що надання такої послуги як консультація не є невідворотною та неминучою позивачем надано не було. Окрім того, у змісті позовної заяви та акті приймання передачі не розкрито з приводу якого саме питання (яких документів) надавалася така консультація. Тому, суд вважає, що підстави для відшкодування витрат за зазначену послугу відсутні.

Щодо вивчення документів, формування правової позиції та підготовка позовної заяви, то суд вважає, що вивчення документів та формування правової позиції є складовою процедури підготовки позовної заяви.

Також, суд звертає увагу на те, що сама позовна заява не значна за обсягом та складається з 3 аркушів, а складання такої заяви не вимагає значного проміжку часу, оскільки, за своєю формою та змістом така позовна заява є типовою.

Додатки до позовної заяви не містять будь-яких доказів, які б були отримані представником позивача самостійно, а тому, це дає підстави вважати, що адвокат не вчиняв будь-яких дій задля їх отримання (в тому числі шляхом подання адвокатських запитів)

Суд звертає увагу на те, що правовідносини які виникли між сторонами ґрунтуються на кредитних правовідносинах. Зазначена категорія справ характеризується низьким рівнем складності.

Визначаючи вартість такої послуги, як складання та подання позову, суд виходить з того, що спірні правовідносини характеризуються чітким правовим регулювання, а тому, від представника позивача не вимагалося здійснення пошуку додаткового законодавства, що свідчить про сталість та єдність законодавства у цій сфері.

При цьому, судова практика у цій сфері стала та узгоджена між собою, що не вимагає від представника витрати значного часу для її пошуку та/або узгодження правових позицій.

На думку суду, справа не становить значного суспільного інтересу, та впливає виключно відносини між кредитором та боржником.

Тому, враховуючи зазначене, суд вважає, що вартість послуги із складання та подання позовної заяви, яка б відповідала критерію співмірності, розумності та справедливості становить 4 000,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 530, 612, 625, 628, 638 ЦК України, ст. ст. 77, 79, 80, 141, 263-265, 279, 282-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс», заборгованість за кредитним договором у розмірі 38712,63 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 21.10.2025 року.

Суддя А.В. Науменко

15.10.25