Справа № 289/1506/25
Номер провадження 2/289/1060/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участі секретаря судового засідання Василенко О.М.,

представника позивача Німченко А.Р.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 25.08.2025 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 111511,69 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн.

Як на підставу позовних вимог позивач вказує, що 25.09.2020 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений Договір №373152, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредитні кошти в сумі 50000,00 грн. на строк 1095 днів, з кінцевим терміном повернення 25.06.2023, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти, штрафи, пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти, проте ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок утворилась заборгованість в розмірі 111511,69 грн., з яких: 46781,72 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 36622,49 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 28107,48 грн. заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості).

30.06.2021 було укладено договір № 30-06/2021 відповідно до якого ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №373152.

10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №373152, таким чином ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за вказаним договором.

Позивач просить проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 29.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, розгляд справи призначено на 06.10.2025 (а.с.93), копію ухвали направлено сторонам.

01.10.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні вимог позивача посилаючись на те, що позивачем не доведено належними доказами право вимоги до відповідача, так як в договорі факторингу немає жодного посилання на відповідача, а витяг з договору факторингу складений позивачем в односторонньому порядку, без будь-яких відміток іншої сторони договору факторингу, а тому не може бути прийнятий до уваги. Окрім того, позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував дійсний розмір право вимоги відносно відповідача, а вказаний в позовній заяві розмір документально не підтверджений. У відповідача не виник обов'язок виконувати кредитне зобов'язання в силу того, що він не був повідомлений про заміну кредитора. Позивачем не надано доказів зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника, суду не надані виписки з рахунку, на який згідно умов договору має здійснюватися зарахування коштів, що унеможливлює перевірити розмір грошових коштів, які сплачувалися чи не сплачувалися відповідачем. Зазначає, що відповідачем умови кредитного договору виконані в повному обсязі та виплачений борг по кредиту на загальну суму 58600,00 грн. Також зазначає, що на даний час відповідач перебуває на військовій службі, тому до нього застосовуються пільги, передбачені Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині застосування штрафних санкцій і пені, а також відсутній обов'язок щодо сплати процентів за користування кредитом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та заперечила проти зазначених у відзиві обставин посилаючись на те, що відповідач довідку про мобілізацію до ЗСУ кредитодавцю не надавав, належні докази цьому в справі відсутні, відповідач сплачував певні суми, отже з умовами договору він погодився. Також зазначила, що пільга по стягненню відсотків по кредитам розповсюджується тільки на мобілізованих військовослужбовців, а відповідач прийнятий на службу за контрактом, відповідно відсотки нараховувалися правомірно, а сплачені позичальником кошти не перекрили суму його заборгованості за кредитним договором.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав зазначивши, що він по кредиту сплатив набагато більше, ніж отримана сума кредиту. Повідомив, що він перебуває на службі в ЗСУ з 01.03.2021, про що повідомив первісному кредитодавцю, однак останній довідку форми 5 не прийняв та після отримання інформації про службу позичальника в ЗСУ перепродав право вимоги до відповідача новому кредитору, не повідомивши про це позичальника. Вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими, відсотки нараховувалися неправомірно, належний розрахунок у справі відсутній, тому просить відмовити в задоволенні заявлених вимог.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 25.09.2020 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір № 373152 про надання споживчого кредиту (укладається в паперовій формі), відповідно до умов якого сума кредиту (загальний розмір) складає 50000,00 грн., тип кредиту кредит (п.1.3.); строк кредиту - 1095 днів з кінцевим терміном повернення 25.09.2023 (п.1.4.); тип процентної ставки - фіксована, за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85% річних (п.1.5.). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 126,84% річних (п.1.7.); орієнтовна реальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 137504,86 грн. (п.1.8.). Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 40000,00 грн. на користь споживача та 10000,00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов'язань з оплати процентів за перший день користування кредитом (п.2.1. Договору) (а.с.7-8).

З урахування положень п.3.5 договору відповідач надав згоду кредитору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на утримати з нього суми зазначених процентів із суми, що підлягає наданню споживачу.

Вказаний договір позики разом з Графіком платежів (а.с.9) та Паспортом споживчого кредиту (а.с.10) погоджено та підписано сторонами.

Отже, відповідач ОСОБА_1 , звернувшись 25.09.2020 із заявою-приєднанням до публічної пропозиції на укладення договору (а.с.11 на звороті), усвідомлено погодився з умовами договору та підписанням Договору № 373152 підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, відповідач вчинив активні дії, що свідчать про його волевиявлення на укладення договору на запропонованих умовах. Договір містить усі істотні умови, укладені з дотриманням вимог законодавства щодо електронної форми правочину, а тому є дійсним та обов'язковим до виконання.

Сума позики 40000,00 грн. була перерахована 25.09.2020 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» згідно кредитного договору №373152 від 25.09.2020 за вказаними в цьому договорі реквізитами, що підтверджується платіжним дорученням №3373 від 25.09.2020 (а.с.16).

Про отримання коштів відповідачем також свідчить розрахунок заборгованості, згідно якого вбачається, що останнім не лише отримано кошти, а й здійснювалось часткове погашення (а.с.17), випискою по особовим рахункам АТ «БАНК ФОРВАРД» (а.с.161), окрім того, самим відповідачем отримання коштів у зазначеній сумі не заперечується.

З розрахунку заборгованості ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за кредитним договором № 373152 від 25.09.2020 вбачається, що позичальник в період з 26.09.2020 по 26.05.2021 сплатив 27400,00 грн., загальна сума заборгованості на день відступлення права вимоги ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» 30.06.2021 складає 53704,71 грн., з яких: заборгованість за кредитом 46781,72 грн. та заборгованість за відсотками 6922,99 грн. (а.с.17).

У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов'язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

За наведених обставин, позивачем надано достатні докази на підтвердження укладення договору про надання споживчого кредиту № 373152 від 25.09.2020.

30.06.2021 було укладено договір факторингу № 30-06/2021 відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників (а.с.39-50), в тому числі за договором № 373152 до боржника ОСОБА_1 на загальну суму 53704,71 грн., що підтверджується реєстром боржників до договору факторингу від 01.07.2021 (а.с.56-58,59).

З наявного розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за кредитним договором 373152 вбачається, що за період з 30.06.2021 по 09.01.2023 (559 днів) станом на 10.01.2023 нараховані відсотки 60899,50 грн., при цьому сума погашень боржника (до 10.01.2023) становить 31200,00 грн., станом на 10.01.2023 складає 83404,21 грн., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту 46781,72 грн. та заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 344,23 грн., нараховані відсотки згідно кредитного договору 36278,26 грн. (а.с.18).

10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників (а.с.20-34), в тому числі за договором № 373152 до боржника ОСОБА_1 на загальну суму 83404,21 грн., що підтверджується реєстром боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 01.07.2021 (а.с.35-37,38).

Відповідно п.5.4 договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 з моменту відступлення (передачі) первісним кредитором новому кредитору прав вимоги, новий кредитор є таким, що замінив первісного кредитора у правовідносинах з боржником, що існують на дату відступлення (передачі) прав вимоги і мають відношення до прав вимоги. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу прав, зокрема новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів за прострочення виконання грошового зобов'язання (відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України) за договорами позики (кредитними договорами) (в тому числі за періоди, що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені первісним кредитором) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржником грошових зобов'язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов'язань, відповідно до законодавства та умов договорів позики (Кредитних договорів).

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов'язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010, провадження № 14-308цс18).

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» боржника ОСОБА_1 по договору 373152 від 25.09.2020 станом на 16.08.2025 зазначена 111511,00 грн., яка складається з : 46781,72 грн. заборгованість за тілом кредиту, 64729,97 грн. заборгованість за відсотками (а.с.19).

Відповідно до сталої практики Верховного Суду доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02.11.2021 № 905/306/17, від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012, від 15.04.2024 у справі №2221/2373/12).

Позивачем надано копії договорів факторингу, реєстрів прав вимоги, які оформлені та підписані відповідно до договору факторингу, а також докази щодо розміру оплати за договорами факторингу.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд визнає, що копії договорів факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Відповідач, заперечуючи проти позову, також посилається на те, що його як позичальника не повідомляли про відступлення права вимоги позивачеві, проте такі посилання є необґрунтованими, оскільки повідомлення про заміну кредитора не є обов'язковим при укладенні договору відступлення прав вимоги.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі, виконання боржником свого обов'язку первісному кредитору є належним виконанням.

Крім того, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним.

Так, відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-979цсі5.

ТОВ «Коллект Центр» нарахувало ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 111511,69 грн., яка складається з 46781,72 грн. заборгованості за тілом кредиту і 64729,97 грн. заборгованості за процентами.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом, то суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Так, пунктом 1.5 договору про надання споживчого кредиту сторони погодили, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а її розмір залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125%) річних; на усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних.

Відповідно до п. 3.1 договору про надання споживчого кредиту нарахування процентів здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного в п. 1.4 договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний у графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов'язання на умовах та в строки, передбачені договором.

Як вбачається з розрахунків заборгованості, нарахування відсотків на кредит проводилося за період з 26.09.2020 по 25.09.2023, а саме:

-6922,99 грн. нараховані відсотки ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за кредитним договором за період з 26.09.2020 на дату відступлення вимоги 30.06.2021 (а.с.17 на звороті);

-60899,50 грн. нарахована ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість по відсоткам з 30.06.2021 по 09.01.2023 дату відступлення права вимоги (а.с.18);

-28107,48 грн. нараховані відсотки ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за кредитним договором за період з 10.01.2020 по 24.09.2023 (а.с.19).

Водночас суд звертає увагу на положенням пункту 2.3 договору факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021, яким передбачено, що за цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників, а згідно п. 2.4 цього ж договору «За цим Договором Фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових зобов'язань за договорами про надання фінансових послуг, Право Вимоги за якими передається (а.с.39 на звороті).

Таким чином, умовами договору факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 узгоджено, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуває від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №376152 від 25.09.2020 за всіма грошовими зобов'язаннями, проте виключно в межах суми заборгованості, що визначена в реєстрі боржників.

Як вбачається із Реєстру боржників до договору факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 загальна сума заборгованості за кредитом становить 53704,71 грн. (а.с.59).

Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» не набув права нараховувати відсотки за вказаним кредитним договором після укладання договору факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021, і відповідно таке право не набуло і ТОВ «Коллект центр» на підставі договору відступлення права вимоги №10-01/2023, обсяг прав якого, як нового кредитора, також обмежений виключно правом грошової вимог у межах суми заборгованості визначеної договором факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021, сума якої становить 53704,71 грн.

При цьому суд враховує, що відповідачем в період з 30.06.2021 по 10.01.2023 було сплачено 31200,00 грн., що підтверджується як розрахунком заборгованості позивача (а.с.18), так і долученими відповідачем до матеріалів справи довідкою АТ КБ «ПриватБанк» та квитанціями і платіжними дорученнями (а.с.108-118).

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом в розмірі 22504,71 грн. (53704,71 грн. борг на час укладення договору факторингу - 31200,00 грн. сплачені позичальником після укладення договору факторингу).

Доводи відповідача про неправомірне нарахування кредитодавцем відсотків за укладеним договором про надання споживчого кредиту №376152 від 25.09.2020 суд вважає необґрунтованими, так як згідно положень п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на 23.04.2021) «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Згідно наданих відповідачем копій документів ОСОБА_1 на час укладення договору на військовій службі не перебував, з 01.04.2021 прийнятий на військову службу за контрактом, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 (а.с.104) та перебуває на військовій службі, що підтверджується довідками від 21.04.2021 (а.с.169) та від 22.09.2025 (а.с.106).

Водночас, відповідачем не надано доказів, що він в період з 25.09.2020 (дата укладення договору) по 30.06.2021 (дата відступлення права вимоги), будучи військовослужбовцем під час дії особливого періоду брав або бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, отже відповідачем не доведено факт того, що він являється особою, яка має передбачену п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільгу щодо не нарахування процентів за користування кредитом.

Посилання позивача на ту обставину, що він сплатив більше коштів, ніж сума тіла кредиту судом не береться до уваги, так як враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим, натомість, він погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчив, що погодився на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором.

Вказані умови договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Крім того, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами.

Зобов'язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Щодо строку кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та викладені вище норми права суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в сумі 22504,71 грн.

При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: копію договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, укладеного між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (а.с.67-69); копію заявки на надання юридичної допомоги із зазначенням послуг та їх вартості (а.с.70); копію витягу з Акту №12 наданих послуг від 37.01.2025 із описом наданих послуг на загальну суму 25000,00 грн. (а.с.72); прайс-лист щодо вартості послуг АО «Лігал Ассістанс» (а.с.73).

Заперечень зі сторони відповідача на заявлений розрахунок суми судових витрат у розмірі 25000,00 грн. не надходило.

Суд зазначає, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо, на її думку, є недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19 зроблено висновок, що у розумінні умов частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.

Враховуючи те, що сторони мають право на відшкодування судових витрат, понесених під час розгляду справи, беручи до уваги характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, які підтверджуються наданими позивачем доказами, а також те, що відповідач не скористався правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, в судовому засіданні не вказував про неспірмірність зазначеної суми та не зазначав підстав для зменшення розміру таких витрат, з урахуванням положень частини шостої статті 137 ЦПК України, суд не вбачає правових підстав для зменшення зазначеної суми судових витрат.

Сплата позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн. підтверджується наявною у справі платіжною інструкцією переказу коштів від 22.08.2025 (а.с.6).

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України, згідно положень ч. 1 та 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, оскільки вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню :

у рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5045,37 грн. (22504,71 / 111511,69 * 25000,00);

судовий збір в розмірі 488,88 грн. (22504,71 / 111511,69 х 2422,40).

Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (адреса: 79029, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ) заборгованість за кредитним договором № 2533242 від 04.12.2020 в розмірі 22504,71 грн. (двадцять дві тисячі п`ятсот чотири грн. 71 коп.), а також судові витрати 488,88 грн. (чотириста вісімдесят вісім грн. 88 коп.) сума сплаченого судового збору та 5045,37 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.) витрати на професійну правничу допомогу, а всього 28038,96 грн. (двадцять вісім тисяч тридцять вісім грн. 96 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено та проголошено 31.10.2025.

Суддя Наталія СІРЕНКО