ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 жовтня 2025 року

м. Харків

Справа № 645/1103/25

провадження № 22-ц/818/4296/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Яцини В.Б., Мальованого Ю.М.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 на рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 23 червня 2025 року, постановлене суддею Ульяніч І.В.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Стаценко Д.Р., звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила збільшити розмір аліментів на дитину з інвалідністю ОСОБА_2 до 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15.12.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15.11.2018 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 03 вересня 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З 2019 року сторони намагалися налагодити відносини та 27.07.2019 року між ними був укладено шлюб. Проте, 19.02.2020 року Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. На підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.05.2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Рішенням було стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 13.02.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), починаючи з 18.02.2020 року та до припинення навчання, але не пізніше досягнення ним 23 років. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтава від 16.03.2023 року було зменшено розмір аліментів з 1/4 частки його заробітку (доходу) до 1/6 частки його заробітку (доходу) на кожну дитину. Позивач зазначає, що до 18.02.2025 року відповідач здійснював виплати аліментів на двох дітей, за останні півроку позивач отримувала аліменти такими сумами: вересень 21632 грн, жовтень 22244 грн., листопад 21953 грн., грудень 26459,58 грн., січень 19413,94 грн. Тобто на одну дитину приблизно по 11000 грн. за останні півроку, до цього суми були меншими. 18.02.2025 року старшому сину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилося 23 роки, у зв`язку з чим виплата аліментів на утримання ОСОБА_4 припинилась. Тобто з 18.02.2025 року відповідач буде сплачувати аліменти лише на молодшого сина - 1/6 частку його заробітку (доходу), що за останні півроку становило 11000 грн. Також на утримання молодшого сина, ОСОБА_7 отримує державну соціальну допомогу, як на дитину з інвалідністю віком до 18 років - 70% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 3250,7 грн. З яких державна соціальна допомога на дітей з інвалідністю віком від 18 років - 70% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 1652,7 грн. Та надбавка на догляд на дитину з інвалідністю віком від 6 до 18 років - 50% прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років - 1598 грн. Молодший син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, з початком повномасштабної війни в Україні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5 були змушені виїхати до Польщі. В даний час вони проживають за адресою: АДРЕСА_2 . З 13.11.2024 року позивач змушена сплачувати за житло в Польщі (до цього житло надавалося безкоштовно). Вартість житла на місяць становить 2325 злотих, що еквівалентно 24180 грн. Також, крім витрат на лікування та проживання, основними витратами є забезпечення дитини всім необхідним: речами, одягом, взуттям, необхідним для навчання, курсів. Позивач в силу своїх обставин (постійний догляд за дитиною, відвідування лікарень, проходження обстежень сина, поїздки до лікаря в м.Лодзь) не може працювати на повноцінній роботі зі звичним графіком. Вона працює неповний робочий день, що є по більшій мірі підробітком, вимушена постійно брати вихідний у разі необхідності обстеження ОСОБА_5 , перебуванні у лікарні, чи хвороба. Тому її заробіток є нестабільним та з урахуванням всіх витрат не є співмірним витратам на лікування, догляд, дотримання безглютенової дієти, оплати житла та забезпечення інших потреб дитини. Аліменти, які сплачує відповідач є недостатніми в розрізі дорогого лікування неповнолітньої дитини, що є інвалідом, потреб у безглютеновій дієті, та інших базових потреб: житло, одяг, взуття, навчання. Відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України та служить у м.Коломия, Івано-Франківської області (останнє відоме місце служби), має стабільний дохід, відсутні проблеми зі здоров`ям. Так, виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з інвалідністю та погіршенням стану здоров`я дитини. На підтвердження погіршення стану здоров`я дитини позивачем надані лікарські висновки.

Рішенням Немишлянського районного суду м. Харкова від 23 червня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, стягуваних на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 16 березня 2023 (справа №554/14138/22) з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 1/6 до 1/4 частини заробітної плати (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальному розмірі 10125,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зазначає, що молодший син ОСОБА_5 є особливою дитиною, яка має інвалідність та потребує не просто більшої уваги та часу з боку батьків, а й достойного матеріального забезпечення. І це матеріальне забезпечення не стосується іграшок чи нового гарного одягу, від чого дитині можна відмовити та встановити їй менший розмір аліментів. А мова йде про здоров`я та життя дитини. Адже від розміру аліментів наразі залежить можливість забезпечення життєвонеобхідними ліками дитину з інвалідністю. Відповідач, який просив відмовити у збільшенні розміру аліментів в 1/6 до 1/3, хоче позбавити свою дитину лікування та можливості нормально фізично розвиватися та почуватися. Через значні вади здоров`я та повільний розвиток, дитина часто хворіє, легкопіддається простудним захворюванням, що не лише відображається за самопочутті дитини, а й потребує постійного нагляду лікаря, здаванні аналізів та додаткового лікування. Вказує, що лікування є тривалим та дорогим, і якщо держава Польща компенсує найдорожчі ліки Омнітроп, то все інше лікування оплачує Позивач. Тобто мати не лише весь свій час приділяє дитині, постійно підтримує дитину та знаходиться поруч, їздить на прийом до кожного лікаря, що позбавляє її можливості працювати з нормальним графіком, а й повністю бере на себе повне матеріальне забезпечення дитини. На підтвердження вартості ліків були надані чеки на їх покупку, оплату за які здійснювала позивач за власні кошти (Чеки з 2023 по 2024 рік, тому вартість на ліки відрізняється в залежності від дати покупки). Загальні витрати на ліки складають 18573, 5 грн на місяць. Зазначає, що з 13.11.2024 року ОСОБА_1 змушена сплачувати за житло в Польщі (до цього житло надавалося безкоштовно). Вартість житла на місяць становить 2325 злотих, що еквівалентно 26877 грн. (курс станом на 07.07.2025 р.). Також, крім витрат на лікування та проживання, основними витратами є забезпечення дитини всім необхідним: речами, одягом, взуттям, необхідним для навчання, курсів. За час розгляду справи ОСОБА_1 отримувала аліменти на ОСОБА_5 в розмірі 1/6 від доходу Відповідача, що становило: в березні - 13542 грн в квітні - 7960 грн в травні - 6467 грн в червні - 3384 грн. Аліменти, що наразі сплачує Відповідач є недостатніми для забезпечення базових потреб, один з яких - лікування. Так, ОСОБА_1 не має можливості надалі самостійно забезпечувати потреби дитини в лікуванні. Через невелику суму аліментів, їй не вистачає на купівлю гормональних ліків. Так, навіть якщо аліменти будуть сплачуватися в розмірі 1/4, цього буде недостатньо для дитини з інвалідністю. Адже до прикладу, якщо взяти середнє значення аліментів за останні 3 місяці, це становитиме 5937 грн. Якщо аліменти будуть збільшенні навіть до 1/4 то аліменти становитимуть - 8905,5 грн. І це приблизна сума, якщо брати середнє значення за останні три місяці. На утримання молодшого сина, ОСОБА_7 отримує державну соціальну допомогу як на дитину з інвалідністю віком до 18 років - 70% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 3250,7грн. З яких державна соціальна допомога на дітей з інвалідністю віком від 18 років - 70% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 1652,7 грн. Та надбавка на догляд на дитину з інвалідністю віком від 6 до 18 років - 50% прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років - 1598 грн. Дана сума не забезпечує навіть 10% потреб дитини. А тому збільшення аліментів є необхідним та важливим для ОСОБА_5 . Вказує, що частково задовільняючи позов та призначивши аліменти в розмірі 1/4 від доходу, суд першої інстанції аргументував це тим, що у Відповідача проблеми зі здоров`ям. Вважає, що суд першої інстанції, вийшовши за межі компетенції, самостійно без жодного доказу витрат прийняв рішення, що захворювання впливає на матеріальне становище відповідача. Наголошує, що в матеріалах справи не міститься жодного доказу про призначення лікування, призначені медичні препарати, їх дозування та тривалість. А у разі відсутності цих документів, у суду були відсутні підстави для врахування цього аргументу в обставини погіршення матеріального стану та неможливості сплачувати аліменти у розмірі 1/3 від доходу. Щодо сплати аліментів на дитину від другого шлюбу, зазначає, що наявність другої дитини від іншого шлюбу та сплата аліментів не може бути аргументом для відмови у задоволенні позову. Адже йдеться не про звичайну дитину та звичайні базові потреби, які може забезпечити прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а про дитину з інвалідністю та потребою в особливому догляді та лікуванні. До того ж Відповідач жодним чином не зазначив, що його матеріальний стан погіршився з народженням другої дитини чи зі сплатою аліментів на дитину від другого шлюбу. Навпаки, від спільних знайомих позивачу відомо, що Відповідач проживає однією сім`єю з дитиною від другого шлюбу ОСОБА_8 та його матір`ю. Щодо судових витрат, які ОСОБА_1 понесла в ході розгляду справи. Відповідно до ст.134 ЦПК України Позивач надала попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який складався з: витрат на переклад документів для суду, що здійснювалося в сертифікованого перекладача Верещагіної Н.В. та становить 8500 грн,. витрат на правничу допомогу - 5000 грн. Проте судом, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог було частково задовлено судові витрати. А саме у розмірі 10125 грн. У зв`язку з оскарженням рішення суду першої інстанції в апеляційному провадженні ОСОБА_1 додатково витратила 10000 грн на правову допомогу, що підтверджується договором про надання правничої допомоги №2606/1 від 26.06.2025 року, рахунок №2606 від 26.06.2025 року та платіжною інструкцією про сплату.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, приймаючи до уваги, що відповідач має низку захворювань, потребує лікування та лікарського спостереження, а також має іншу малолітню дитину на утримання якої сплачує аліменти, вважав, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 , та повнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю, має діагноз: Целіакія, типова форма, затримка темпів росту та фізичного розвитку. Синдром ОСОБА_9 . Гіпопітуїтаризм та інші захворювання гіпофіза.

Відповідно до Висновку від 21.01.2025 року КНП «Міська дитяча поліклініка №15» Харківської міської ради, виданий висновок ЛКК 2.27 про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитиною з інвалідністю у відповідності до Переліку медичних доказів, що надають право на отримання соціальної допомоги на дітей з інвалідністю у віці до 16 років, затвердженого наказом МОЗ України, Міністерством праці та соціального захисту населення України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 №454/471/516 р. IV, п.1, п.п.1.1. Дитина отримує державну соціальну допомогу, з 17.02.2011 по 15.09.2026 року, що підтверджується Довідкою про отримання (неотримання) допомоги виданої Управлінням соціального захисту населення від 23.12.2024 р. за №5805.

В 2013 році КНП Дитяча поліклініка №15 дитині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено діагноз - гіпофізарний нанізм (Гіпофізарний нанізм (карликовість, низькорослість), вторинний гіпотиреоз, ОСОБА_10 , що підтверджується корінцем медичного висновку №3.233 про дитину інваліда віком до 18 років від 06.02.2013 року КНП «Дитяча поліклініка №15».

Діагнози були підтвердженні в 2018 році, 2019 році та 2020 році, що підтверджується виписками з історії хвороби №1398 від 10.04.2019 року та №1136 від 04.05.2020 року ДУ «Інститут охорони здоров`я дітей та підлітків НАМН», та корінцем медичного висновку №2.99 від 08.02.2018 року.

Позивач разом з дитиною зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час проживають в АДРЕСА_2 . ОСОБА_11 з 13.11.2024 р. бере участь у 75% витрат на допомогу відповідно до закону про допомогу громадянам України у зв`язку зі збройним конфліктом на території країни, що підтверджується Довідкою від 11.02.2025 р. /а.с.16,24/

Наразі лікування дитини ОСОБА_2 здійснюється в Університетській дитячій лікарні в м.Кракові, Дитячий амбулаторно-поліклінічний центр Ендокринологічна амбулаторія для дітей та підлітків. Де, дитині було встановлено діагноз Е23 Гіпопітуїтаризм та інші захворювання гіпофіза та встановлено наступне лікування: Euthyrox - 88мкг на добу; Гідрокортизон - 12,5 + 5 мг, тобто 11,5 мг/м2; Тестостерон - 50 мг кожні 3 тижні; wtD38000j - щодня; Омнітроп - 2,1 мг на добу, тобто приблизно 0,25 мг/кг/тиждень; безглютенова дієта.

З 29.08.2024 року по 05.09.2024 року дитина перебував на стаціонарному обстеженні в Обласній спеціалізованій дитячій лікарні ім.Св.Людвіка в м.Краків. В період лікування ОСОБА_5 було встановлено наступний діагноз: Е23.0 Мультигормональний гіпопітуїтаризм з перериванням ніжки гіпофіза; G93.3 Спостереження за синдромом поствірусної втоми; К90.0 Вісцеральні хвороби.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надані відповідні медичні висновки та квитанції на покупку медичних препаратів та інших витрат на дитину.

Судом встановлено, що заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 16.03.2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів задоволено. Зменшено розмір аліментів, стягуваних на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 травня 2020 року по справі № 645/825/20 , що стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з частини від усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/6 частину від усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Зменшено розмір аліментів, стягуваних на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 травня 2020 року по справі № 645/825/20, що стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частини від усіх видів заробітку ( доходу ), на 1/6 частину від усіх видів заробітку ( доходу ), щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до припинення навчання ОСОБА_6 , але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Враховуючи досягнення старшим сином відповідача 23 річного віку, аліменти на його утримання припинені, та за даним рішенням з відповідача, на час розгляду справи, стягуються аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини його доходу.

Відповідач ОСОБА_2 має малолітню дитину, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками якої зазначено мати ОСОБА_13 , батько ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом РАЦС Гютерсло, реєстровий номер G739/2022 від 21.05.2022 року.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до Судового наказу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.11.2022 року (справа №346/4444/22), з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_13 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Стягнення аліментів розпочато з 27.10.2022 року і до повноліття дитини.

Позивач зазначає, що її матеріальне становище та розмір аліментів, які вона отримує на дитину не дозволяє їй у повному обсязі забезпечити належне лікування дитині, вона позбавлена можливості працевлаштуватись, оскільки постійно здійснює догляд за дитиною, возить сина до лікарень, стан здоров`я дитини погіршився, витрати на його утримання збільшились. Крім того, внаслідок воєнних дій в Україні, їй довелось виїхати з сином до Польші.

Згідно матеріалів справи, станом на 15.04.2024 року, відповідач ОСОБА_2 військовослужбовець, підполковник, керівник польотами групи управління польотами в/ч НОМЕР_4 , що підтверджується довідкою командира в/ч НОМЕР_5 , від 15.04.2024 року.

Відповідно до медичної характеристики, виданої начальником медичної служби військової частини НОМЕР_4 , під медичним спостереженням у в/ч НОМЕР_4 ОСОБА_2 знаходиться з 16.11.2015 року, має діагноз: хронічний гепатит, асоційований з вірусом гепатиту В, без порушення функції печінки. Меланоцитарні невуси тулуба і верхніх кінцівок, які не перешкоджають носінню льотного одягу та використанню спеціального спорядження. Плевродіафрагмальна шварта зліва без порушення функції зовнішнього дихання. Пресбіопія в 0,5Д на кожне око. Потребує систематичного лікарського нагляду за режимом праці, відпочинку та харчування, спостереження за показниками біохімічного аналізу крові та активністю вірусного гепатиту в динаміці. Стан його здоров`я не впливає негативно на роботу керівником польотів.

Відповідач зазначає, що стан його здоров`я є незадовільним та він потребує догляду і лікування.

Положення ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст.8СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма викладена і в ст.8 Закону України "Про охорону дитинства".

Як визначено в ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Згідно зі ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст.192СК України та роз`ясненнями, викладеними у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення, так і у бік покращення.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

У розумінні статті 81 ЦПК України та наведених вище норм СК України саме ініціатор позову повинен доводити обставини змін у житті сторін, в тому числі, у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленостей між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Відповідно до положення статті 182 та 184СК України під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз.2 ч.2 ст.182 СК України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, що розтлумачивають обов`язки батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надала докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), зміна матеріального стану позивача, погіршення стану здоров`я дитини з інвалідністю, яка потребує постійного медичного нагляду, лікування, підтвердження пов`язаних із цим витрат, що є істотними та достатніми обставинами для збільшення визначеного раніше за рішенням суду розміру аліментів, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач має іншу малолітню дитину на утримання якої сплачує аліменти, що в свою чергу є зміною його сімейного стану, доказів поліпшення матеріального становища Відповідача суду не надано.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України, беручи до уваги інтереси неповнолітньої дитини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 1/6 до 1/4 частини заробітної плати (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у разі наявності потреби та доказів позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, в порядку статті 185 СК України.

Стосовно доводів щодо незгоди з розміром судових витрат, колегія суддів зазначає.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами роз`яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, оскільки судом першої інстанції позов задоволено частково, то позивач має право на відшкодування за рахунок відповідачки суми сплачених судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, безпідставними є доводи позивача стосовно незгоди із розміром судових витрат.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, та надавши їм правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень діючого законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.п. в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367,368, .374, 75,381,382-384,389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 23 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді В.Б. Яцина

Ю.М. Мальований