Справа № 199/9757/25
(2/199/4798/25)
31 жовтня 2025 року м. Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра, в складі:
головуючого судді - Кошлі А.О.,
секретаря судового засідання Кахикало А.С.
представника позивача Желудков В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим адвокатом Желудков В.В. до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 944445 грн., -
11.07.2025 року ОСОБА_1 (далі-позивач), в інтересах якого діє адвокат Желудков В.В. звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра з цивільним позовом до ОСОБА_2 (далі-відповідач), в якому просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 944445 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.04.2025 між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошових коштів у розмірі 944445,00 грн., які були передані відповідачеві, на підтвердження чого складено розписку. Вищевказану суму грошових коштів відповідач зобов`язався повернути в строк до 04.07.2025 року, проте до теперішнього часу грошові кошти не повернув, від спілкування ухиляється, у зв`язку з чим просить стягнути заборгованість .
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов, заперечень проти винесення заочного рішення не надав. Зазначив, що оригінал розписки знаходиться у позивача, як останній йому повідомив грошові кошти брались відповідачем ніби то для розширення бізнесу та здійснення оплати за придбання товарів, тому і така специфічна сума.
Відповідач в судові засідання не прибував, причини неявки суду не повідомляв, відзив на позов не надано.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення.
Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.
23.04.2025 року ОСОБА_2 (відповідач) отримав у борг від ОСОБА_1 (позивача) 944445 грн., які зобов`язувався повернути до 04.07.2025 року без відсотків. На підтвердження вказаного долучено копію розписки від 23.04.2025 року.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором позики, суд виходить за наступного.
У відповідності до ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.
Згідно з ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно ст. 207 ч. 2 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. 530 ч. 1 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно статтей 509, 525, 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання не допускається
Відповідно до положень статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Виходячи з наданих представником позивача по справі пояснень, факт укладання договору позики та отримання грошових коштів у розмірі 944445 грн. підтверджено, даний фактвідповідачем не спростовано.
Відповідач не виконав своїх зобов`язань та не повернув суму боргу за договором позики, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Відповідач не скористався своїми правами, передбачені ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не надав суду відзив щодо вимог позивача та доказів на їх спростування.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
На підставі наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 944445 грн. задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (рнокпп: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) суму боргу за договором позики від 23.04.2025 року в розмірі 944 445,00 грн. (дев`ятсот сорок чотири тисячі чотириста сорок п`ять гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 (рнокпп: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору в розмірі 7 555,56 грн.
Копію заочного рішення надіслати сторонам по справі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складений 03.11.2025 року.

Суддя А.О. Кошля

03.11.2025