Справа № 464/6580/24 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/811/799/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Чижа Л.М.

за участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Приватного підприємства «Прикарпатський експрес» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 06 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Прикарпатський експрес», третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

ВСТАНОВИЛА:

26.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Прикарпатський експрес», третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

Просив стягнути з ПП "Прикарпатський експрес" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 919 600 грн.

Позов обгрунтований тим, що 29.01.2023 о 10:15 год. на 572 км. автодороги «Київ-Чоп», поблизу села Бродки, Стрийського району, Львівської області відбулася ДТП з участю автобуса марки «Vanhool», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та велосипеда «Тrек» під керуванням ОСОБА_4 . В результаті вказаної ДТП велосипедист ОСОБА_4 від отриманих травм помер на місці пригоди. За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції в місті Києві матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000306. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №111 від 03.03.2023, причиною смерті ОСОБА_4 є травматична ампутація голови на рівні між першим і другим хребцями шийного відділу хребта з розривом спинного мозку. 29.06.2023 слідчим ВРЗ у сфері транспорту СУ ГУНП у Львівській області винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 20.08.2024 скасовано постанову слідчого. На даний час триває досудове розслідування. В результаті вказаного ДТП, внаслідок якого загинув син позивача ОСОБА_4 , позивачу завдано значної моральної шкоди, у зв`язку з чим виникло право на відшкодування за рахунок відповідача. Враховуючи те, що страхове відшкодування в розмірі 80400 грн відшкодовано СК «ТАС» за водія автобуса марки «Vanhool», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , який в свою чергу на момент ДТП був в трудових відносинах із відповідачем, просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 919 600 грн. Вказаний розмір моральної шкоди обґрунтовує тим, що позивач втратив сина, близьку людину, який був його радістю та натхненням. Його загибель спричинила надзвичайні страждання. Позивач був близьким зі своїм сином, оскільки постійно проживали разом та постійно спілкувались. Втрата сина тягне за собою необхідність докладати додаткових зусиль. Позивач зазнав сильних душевних страждань, відчуває пригніченість, депресію, до цих пір не може змиритись зі смертю сина у ДТП, душевні страждання будуть тривати і надалі. Після смерті сина позивач не може повноцінно жити, зруйновано його нормальний життєвий устрій. Після смерті сина позивач в майбутньому позбавлений будь-якої підтримки і допомоги. З огляду на це, просив оцінену моральну шкоду в 1 000 000 грн за мінусом відшкодованої страховиком шкоди (80400 грн) стягнути з відповідача.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 06.02.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 до ПП"Прикарпатський експрес" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого задоволено частково.

Стягнуто з ПП "Прикарпатський експрес" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 160 000 грн.

Стягнуто з ПП"Прикарпатський експрес" на користь держави судові витрати в розмірі 3028 грн.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив відповідач ПП "Прикарпатський експрес".

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, що постановлене з порушенням норми процесуального права.

Звертає увагу на те, що згідно з постановами, за наявності чинного полісу обов`язкового страхування, вимоги про відшкодування шкоди подаються до страховика, а не напряму до винуватця. Якщо вимоги не пред`явлені до страховика без належних підстав, це може бути підставою для відмови в позові. У справі, що розглядається, на дату ДТП (29.01.2023) автобус «Vanhool» був застрахований в АТ «СГ «ТАС» за договором № AT3517694. Потерпілий підтвердив отримання страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 80 400 грн. Відповідач не заперечує факту заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 через смерть сина, однак вважає, що визначений судом розмір у 160 000 грн є завищеним і не відповідає ступеню страждань позивача. Смерть ОСОБА_4 сталася внаслідок порушення ним ПДР та допущеної грубої необережності, що сприяла виникненню шкоди. З урахуванням цих обставин, не врахованих судом першої інстанції, обґрунтованим вважається вже виплачений розмір компенсації - 80 400 грн.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивач втратив сина, якому було лише 24 роки, який займався спортом та давав батькові надію на його перспективне майбутнє. Важко оцінити глибину душевних страждань позивача, оскільки такі страждання більше ніколи не будуть припинені. Крім фактичних теплих відносин між позивачем та потерпілим, слід враховувати також психофізичну природу людини, а саме те, що втрата батьком свого сина є найтяжчою втратою. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Щодо характеру та обсягу страждань - смерть сина є різкою і психотравматичною подією, яка викликає надзвичайний стрес. Страждання пов`язані зі смертю відрізняються тим, що є не "одномоментними", а "триваючими", тому що втрата сина є непоправною подією.

У зв`язку з вищевикладеним просить рішення суду змінити в частині зменшення розміру моральної шкоди з 919 600,00 грн до 160 000,00 грн, та ухвалити нове рішення, яким збільшити розмір моральної шкоди до 919 600,00 грн.

Відзиви на апеляційні скарги до суду не подано.

У засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 просили задовольнити, а апеляційну скаргу ПП «Прикарпатський експрес» залишити без задоволення. Представник ПП «Прикарпатський експрес» - Любчик С.Р. подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, однак колегія суддів вважає, що причини відкладення не є поважними, відтак клопотання не підлягає до задоволення, та вважає за можливе проводити розгляд справи без його участі. Інші учасники, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, відтак розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України слід проводити без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ПП «Прикарпатський експрес» слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 2 частини другої вказаної статті визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року

у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) сформульовано висновок, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже шкода, завдана внаслідок ДТП, з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

У пункті 8 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» Верховний Суд України роз`яснив, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Таким чином розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.

Судом установлено, що 29.01.2023 о 10:15 год. на 572 км. автодороги «Київ-Чоп», поблизу села Бродки Стрийського району Львівської області відбулася ДТП з участю автобуса марки «Vanhool», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та велосипеда «Тгек» під керуванням ОСОБА_4 . В результаті вказаної ДТП велосипедист ОСОБА_4 від отриманих травм помер на місці пригоди.

Встановлено, що водій автобуса марки «Vanhool», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 на момент ДТП був в трудових відносинах із відповідачем.

За фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України відкрито кримінальне провадження за №0000306.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №111 від 03.03.2023, причиною смерті ОСОБА_4 є травматична ампутація голови на рівні між першим і другим хребцями шийного відділу хребта з розривом спинного мозку. Судово-медичних даних для визначення розташування тіла потерпілого відносно травмуючої сили в первинний момент контактування немає.

29.06.2023 слідчим ВРЗ у сфері транспорту СУ ГУНП у Львівській області винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Вказану постанову про закриття скасовано ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 20.08.2024. На даний час триває досудове розслідування.

Таким чином встановивши, що смерть ОСОБА_4 наступила внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, обставини непереборної сили або умислу самого потерпілого відсутні і позивач є батьком загиблого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що моральна шкода заподіяна останньому смертю сина підлягає відшкодуванню.

Визначаючи розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті в сумі 160 000 гривень, суд першої інстанції виходив того, що позивач втратив сина - близьку людину. Його загибель спричинила сильні душевні страждання, які будуть тривалими. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд ураховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, який втратив сина, що спричинило та буде спричиняти протягом усього життя душевні страждання; і відновити становище, яке існувало до смерті сина у житті позивача неможливо, прийшов до висновку, що розмір відшкодування слід зменшити до 20 розмірів мінімальної заробітної плати (8000 х 20), що становить 160 000 грн, і такий розмір не є завищеним чи надмірним для відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, яка підлягає компенсації на користь позивача.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статей 1167, 1168 ЦК України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Відповідно роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції позивачу розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає критеріям розумності, виваженості і справедливості у цій ситуації.

При визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. Життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

Виходячи з цих обставин, апеляційний суд, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок смерті сина, що безумовно тягне за собою невідворотні зміни у житті позивача, вважає за необхідне, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 160 000 гривень до 400 000 гривень, що є розумним, виваженим і справедливим у його ситуації. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Прикарпатський експрес залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 06 лютого 2025 року в частині визначення розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного підприємства «Прикарпатський експрес» на користь ОСОБА_1 , змінити, збільшивши цей розмір з 160 000 гривень до 400 000 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 03.11.2025

Головуючий

Судді