Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/3951/25
Провадження № 2/552/1975/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

30.10.2025 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Жайворонок А.Ю.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу № 552/3951/25 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ «Сенс Банк» 15.05.2025 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 27.10.2017 ОСОБА_1 уклала з позивачем АТ «Сенс Банк» (попередня назва АТ «Альфа Банк») угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

Вказував, що банк належним чином виконав свій обов`язок про надання позичальнику кредит, а відповідач своїх зобов`язань за кредитом не виконувала, заборгованість за кредитним договором складає 177265,15 грн, з яких 129359,63 грн прострочене тіло кредиту, 47905,52 відсотки за користування.

В поданій до суду позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 177265,15 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16.05.2025 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_1 25.07.2025 подала до суду відзив на позовну заяву.

Відзив на позовну заяву відповідач обґрунтовувала тим, що проти задоволення позовних вимог АТ «Сенс Банк» заперечує в повному обсязі, оскільки борг перед банком відсутній.

Відповідач вказувала, що нею дійсно було підписано оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 27.10.2017 та паспорт споживчого кредиту, інші документи, в тому числі договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» не підписувалися. Вважає, що має повернути банку тіло кредиту та відсотки за 12 місяців користування коштами в розмірі 26 % річних.

Також у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зазначала, що всього протягом строку кредитування за період з 31.10.2017 по 31.10.2018 банком було нараховано 1486,52 грн відсотків за користування кредитом, відповідач протягом періоду з 31.10.2017 по 31.10.2018 постійно вносила кошти на рахунок, а заборгованість по відсотках за користування кредитом, станом на 31.10.2018 становить лише 65,26 грн. Вважає, що борг за тілом кредиту відсутній, а нарахування відсотків в розмірі 47 905,52 грн за користування кредитом, за період з 31.10.2018 до 30.01.2025 не відповідає нормам матеріального права, а саме, нормам ст. 1048 ЦК України.

Просила в задоволенні позовних вимог АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити та вирішити питання про понесені нею судові витрати на правову допомогу.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.09.2025 закрито підготовче провадження в даній справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, зазначивши, що підтримує позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явилася.

Про дату, час та місце проведення судового засідання представник відповідача була повідомлена належним чином, має зареєстрований електронний кабінет.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 27.10.2017 ОСОБА_1 шляхом підписання оферти запропонувала АТ «Сенс Банк» (попередня назва - АТ «Альфа-Банк») укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною) укладеного між нею та банком. Банк прийняв пропозицію та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт пропозиції на укладення Угоди отримано відповідачем

Підписання відповідачем угоди та отримання копії документів підтверджено дослідженими матеріалами справи.

Судом встановлено, що на виконання вимог укладеної між сторонами угоди, банк надав відповідачу кредит для особистих потреб у вигляді ліміту кредитної лінії (максимальна сума кредиту) 200 000,00 грн; з визначеною процентною ставкою 26 % річних для торгових операцій та/або операцій зняття готівки.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526,530,610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти.

Отримання відповідачем кредитних коштів та активне користування кредитним лімітом підтверджено наданою до суду випискою по рахунку, яка є належним та допустимим доказом.

Встановлено, що відповідач порушувала умови кредитного договору, своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повертала.

Зокрема, станом на 07.02.2025 заборгованість за кредитом складає 177265,15 грн, з яких 129359,63 грн прострочене тіло кредиту, 47905,52 відсотки за користування.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості заявлені повністю обґрунтовано та підлягають задоволенню.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 27.10.2017 на загальну суму 177265,15 грн.

При вирішення справи суд виходить з того, що при укладення кредитного договору його сторони чітко визначили відповідну процентну ставку, умови кредитування.

Дані виписки по рахунку підтверджують, що відповідач активно використовувала кредитний рахунок, по якому здійснювався рух коштів, в тому числі і збільшувався розмір кредитного ліміту.

Твердження відповідача про те, що договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» не підписувала, не заслуговує на увагу.

Судом встановлено, що 27.10.2017 між позивачем та відповідачем було підписано: анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору, паспорт кредиту, угоду на використання аналогу власноручного підпису клієнта, акцепт, договір добровільного страхування ризиків, оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної карти на відкриття відновлювальної кредитної лінії.

Посилання відповідача в поданому до суду відзиві на позовну заяву на строк дії кредитного договору 12 місяців є помилковим.

Як встановлено судом, під час укладена договору сторони узгодили, що строк кредитування складає 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк.

З наданої до суду виписки по рахунку встановлено, що строк кредитування було неодноразово пролонговано, після 31.10.2018 відповідачу було відновлено кредитну лінію, останній раз кредитний ліміт було збільшено в серпні 2022 року до 70698,21 грн.

ОСОБА_1 активно використовувала кредиті кошті, в тому числі і здійснювала поновлення рахунку, останній раз в лютому 2022 року.

Окрім того, за наданою до суду випискою по рахунку встановлено, що всього відповідачем здійснено витрат на суму 344955,62 грн, при цьому власні кошти на початок періоду були відсутні, а внесено коштів за період користування кредитним лімітом на суму 215595,99 грн. Відповідно, твердження відповідача про відсутність заборгованості не заслуговує на увагу.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та на правову допомогу в розмірі 14515,31 грн.

Понесені відповідачем судові витрати не підлягають їй відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» суму заборгованості за договором в розмірі 177265 грн 15 коп, понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та на правову допомогу в розмірі 14515,31 грн, всього стягнути 194202 грн 86 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ;

відповідач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 30.10.2025.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко