Справа № 496/4756/25
Провадження № 2/496/2981/25
22 жовтня 2025 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пендюри Л.О.
за участю секретаря Сурженко К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», про зняття арешту з нерухомого майна,
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, а від її представника ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява, в якій він просить суд здійснювати розгляд справи без його участі та участі позивачки, позовну заяву задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АТ «Райффайзен Банк» в судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Приймаючи до уваги заяви представників позивачки та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з цими ж інформаційними довідками постановою ст. державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Хлєбникова О.В. про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 31880819 від 28.03.2012 року на все нерухоме майно (невизначене майно), яке належить позивачці, в т.ч. на вказану вище земельну ділянку накладено арешт (реєстраційний номер обтяження: 12343635).
1.Виконавче провадження № 28511299 з примусового виконання виконавчого листа № 2-101/10, виданого 02.03.2011 Біляївським районним судом Одеської області про «стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі ООД заборгованість у сумі 3 400 940,47 грн, а також оплачене держмито в сумі 1700 грн та витрати з ІТЗ в сумі 30,00 грн, а всього стягнути солідарно з відповідачів 3 402 670,47 грн» завершено 29.12.2011 року.
2.Виконавче провадження № 31880819 з примусового виконання виконавчого листа № 2-101/10, виданого 02.03.2011 року Біляївським районним судом Одеської області про «стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції заборгованості в сумі 3 400 940 грн 47 к., а також сплачені держмито в сумі 1700 грн та витрати з ІТЗРС в сумі 30 грн, а всього стягнути солідарно з відповідачів 3 402 670 грн 47 к.» завершено 20.06.2012 року.
3.Виконавче провадження № 40400189 (за номером, який вказаний в адвокатському запиті) згідно пошуку в автоматизованій системі виконавчого провадження не знайдено.
Надати копії матеріалів виконавчих проваджень № 28511299 та № 31880819 Відділ не має можливості у зв`язку з тим, що вказані матеріали знищені за закінченням строку зберігання відповідно до положень наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» від 25.12.2008 № 2274/5.
Згідно з відомостями з АСВП виконавчі провадження № 28511299 та № 31880819 з примусового виконання виконавчого листа № 2-101/10, виданого Біляївським районним судом Одеської області 02.03.2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі ООД заборгованості у загальному розмірі 3 402 670, 47 грн є завершеними на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на той час).
Незважаючи на завершення виконавчих проваджень більш, ніж тринадцять років тому, арешт майна позивачки (реєстраційні номери обтяження 11582257, 12343635) є чинним.
Посилаючись на те, що станом на теперішній час виконавчі провадження завершені, а матеріали виконавчих проваджень знищені за закінченням строку зберігання, представник позивачки вважає, що наявні всі підставі для зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 .
Відтак, предметом спору є наявність арешту, накладеного на нерухоме майно боржника.
Згідно з усталеною судовою практикою в цій категорії справ, особа в статусі боржника - подає скаргу до суду, всі інші особи, які мають підстави вважати, що арешт майна боржника порушує їхні майнові права - звертаються з позовом до суду.
Арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.
При цьому, фактична відсутність виконавчого провадження в рамках якого накладався арешт унеможливлює захист прав заінтересованої особи в порядку норм розділу VII ЦПК України.
Підставою обтяження нерухомого майна позивачки є постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.09.2011 року та 28.03.2012 року, винесені державними виконавцями в межах виконавчих проваджень № 28511299 та № 31880819, якими накладено арешт на все нерухоме майно, належне ОСОБА_1 (реєстраційні номери обтяження 11582257, 12343635).
Станом на час звернення ОСОБА_1 до суду виконавча служба підтвердила, що виконавчі провадження завершені, а матеріали виконавчих проваджень знищені за закінченням терміну зберігання.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
В судовому засіданні встановлено, що згідно з даними АСВП виконавчі провадження № 28511299 та № 31880819 знаходяться в стані «завершено», по обом виконавчим провадженням державним виконавцем більш, ніж тринадцять років тому винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, наразі матеріали виконавчих проваджень знищені. За весь цей час стягувач - АТ «Райффайзен Банк» виконавчий лист до примусового виконання повторно не пред`являв і у своїй заяві до суду також жодного заперечення проти заявлених позивачкою позовних вимог не висловив.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно положень ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, ч. 1 ст. 319 вказаного Кодексу встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 04.08.1961 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Виходячи з вищевикладеного суд дійшов висновку, що наявність арешту (обтяження), накладеного на усе нерухоме майно ОСОБА_1 , внаслідок чого вона позбавлена можливості у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, порушує право приватної власності позивачки, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, оскільки виконавчі провадження завершені та знищені, в АСВП позивачка боржником не значиться, а тому відсутні підстави перебування належної позивачці земельної ділянки під арештом, відтак позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн 20 к.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 82, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачкою до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Повний текст рішення складено 22.10.2025 року.
Суддя Л.О. Пендюра