ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліентів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 15 квітня 2006 року по 19 листопада 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягла повноліття та продовжує навчання в Дніпровському транспортно-економічному фаховому коледжі на бюджетній основі.

Позивач зазначає, що відповідач матеріальну допомогу в добровільному порядку не надає, але дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні, оскільки навчається на денній формі навчання і не має змоги працевлаштування з метою отримання самостійного заробітку, а доходи матері позбавляють її можливості одноосібно забезпечувати доньку усім необхідним.

Оскільки відповідач нікому аліментів не сплачує та має можливість надавати грошову допомогу на утримання доньки, просила суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 3 000 грн. до досягнення донькою 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 січня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення 23-річного віку за умови, що вона буде продовжувати навчання, починаючи стягнення з 17 жовтня 2024 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позову відмовлено. Рішення суду в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для покладення на батька обов`язку утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, оскільки донька є такою, що потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надавати. При визначенні розміру аліментів судом враховано отримання дитиною стипендії та стан здоров`я відповідача.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що задовольняючи частково позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд першої інстанції не врахував матеріальне становище відповідача, який не має можливості належно та вчасно оплачувати комунальні послуги, не може працевлаштуватися за станом здоров`я оскільки має інвалідність ІІІ групи та єдиним джерелом його доходів є пенсію по інвалідності.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом встановлено, що з 15 квітня 2006 року по 19 листопада 2008 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягла повноліття, проживає з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні, оскільки продовжує навчання в Дніпровському транспортно-економічному фаховому коледжі на бюджетній основі.

За інформацією наданою Дніпровським транспортно-економічним фаховим коледжем, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студенткою 4 курсу, групи 181-21-1, за спеціальністю 181 Харчові технології, денної, бюджетної форми навчання, тобто є такою, що потребує матеріальної допомоги. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року.

На даний час ОСОБА_3 , 2006 року народження має дерматологічні проблеми зі шкірою, про що свідчать відповідні виписки з консультацій дерматолога. Згідно направлення КНП «Міська поліклініка №1» ДМР, дитина має неврозоподібний синдром.

Відповідно до наданих відповідачем документів, останній є пенсіонером і отримує пенсію по інвалідністю (3-ї групи). Загальний дохід відповідача за період з січня 2024 року по січень 2025 року склав 19150 грн.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201 СК України).

Згідно статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За змістом частини 3 статті 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають.

Згідно статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та неповнолітніми дочкою, сином.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними віку двадцяти трьох років.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Суд першої інстанції вирішуючи спір, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову мотивуючи своє рішення тим, що відповідач, як батько, зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання та є такою, що потребує матеріальної допомоги на період навчання.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду щодо часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам у справі, не взяв до уваги наявність у відповідача інвалідності ІІІ групи та отримання пенсії по інвалідності, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається із копії довідки про встановлення ОСОБА_1 інвалідності третьої групи, в ній відсутні рекомендації щодо неможливості працювати, тобто його не визнано непрацездатним, а тільки рекомендовані певні обмеження в роботі. Таким чином, відповідач знаходиться у працездатному віці, отже, він має можливість надавати кошти на утримання доньки, яка продовжує навчання. Довідка з Пенсійного фонду України про отримання пенсії по інвалідності сама по собі не є підтвердженням того, що у відповідача це єдине джерело доходів.

Інші доводи апеляційної скарги, не заслуговують на увагу колегії суддів, як необґрунтовані належним чином та такі, що фактично зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди із ухваленим судовим рішенням.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна