САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/3260/25
Провадження №2/726/613/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

До Садгірського районного суду м. Чернівці, через систему «Електронний суд», надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому представник позивача Юхименко Ю.Ю. просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 1221271 від 01.10.2019 у розмірі 5940 грн; збитки завдані інфляцією у розмірі 1024,04 грн; три проценти річних у розмірі 324,67 грн, а також понесені судові витрати на оплату судового збору та правничу допомогу.

У позові зазначає, що 01.10.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» та відповідачем укладено Кредитний договір № 1221271 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Відповідно до умов Кредитного договору Первісний кредитор надав Відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 3000 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту Позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит.

Вказує, що первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі 3000 грн, шляхом перерахування грошових коштів Відповідачу, що підтверджується інформаційною довідкою-підтвердженням ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів, в рамках Договору про надання фінансових послуг з переказу коштів №ПГ-19 від 04.01.2021.

Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до Позивача представник позивача вказує, що 31.03.2020 первісний кредитор та позивач уклали Договір про надання фінансових послуг факторингу № 31/03.2020, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.

Оскільки відповідач належним чином не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, просить стягнути у судовому порядку загальну суму заборгованості, станом на 30.04.2020, яка становить 5940 грн та складається з: 5220 грн розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги; 720 грн сума нарахованих відсотків станом на 30.04.2020, а також відповідальність за порушення грошового зобов`язання:

-1024,04 грн - збитки завдані інфляцією за період із 30.04.2020 до 24.02.2022;

-324,67 грн - три проценти річних від простроченої суми за період із 30.04.2020 до 24.02.2022.

Представник позивача також наводить попередній розрахунок суми судових витрат, що включає в себе окрім судового збору - 2422,40 грн, також витрати на професійну правничу допомогу - 5000,00 грн, понесені із зверненням ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» за наданням правничої допомоги до Адвокатського об`єднання «ДЕНАЛІ», між якими укладено договір про надання правничої допомоги № 28/05/25 від 28.05.2025.

Відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_1 до суду не надходив.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 22.09.2025 сформовано у системі «Електронний суд» та подано до Садгірського районного суду м. Чернівців.

Згідно із відомостями протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана справа 22.09.2025 передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 23.09.2025 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, судове засідання призначено на 14.10.2025.

У зв`язку із неявкою відповідача та ненадходженням відзиву у справі судове засідання відкладено на 28.10.2025.

Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося.

Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося.

Позивач у позові просив розгляд справи проводити за відсутності його представника, підтримав позовні вимоги та не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (за адресою реєстрації, проживання) та шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду. У встановлений законом строк відзив, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, докази, що підтверджують заперечення проти позову, відповідачем не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Жодних клопотань від відповідача не надходило, поважних причин неявки суду останній не повідомив.

Згідно з ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, надавши їм відповідну оцінку, доходжу таких висновків.

Фактичні обставини встановлені судом.

Суд встановив, що 01.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір № 1221271 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Одноразовий персональний ідентифікатор направлено відповідачу на номер мобільного телефону вказаний ним в Анкеті/Заявці на отримання грошових коштів НОМЕР_1 та введено позичальником у відповідне поле на сайті Первісного кредитора 01.10.2019, тим самим акцептовано умови договору, що підтверджується даними Довідки щодо ідентифікації Позичальника в системі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН».

Отже, Договір був вчинений в електронній формі, який відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

Згідно з п. 2.1 Договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп. (далі кредит) на засадах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та всі інші платежі на умовах, визначених цим Договором.

У п. 3 Договору сторони передбачили, що кредит надається строком на 30 днів (тридцять) до 31 жовтня 2019 року (включно) від дати отримання Позичальником кредиту, але не більше 30 днів. Кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок платіжної карти Позичальника, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі у Особистому кабінеті на сайті Кредитодавця.

Згідно із п. 4.1 Договору щоденна плата за користування кредитом (проценти) становить 0.8% (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 292% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом). Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення, крім випадку передбаченого п. 4.6. цього Договору. У випадку дострокового погашення кредиту, нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, враховуючи день погашення. Якщо кредит надавався на акційних умовах по ставці 0.8% в день, то у разі пролонгації цього Договору, Позичальник сплачує 0.80% (нуль цілих вісімдесят сотих) процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом (292.00% річних), починаючи з другого дня пролонгації, та 0.80% (нуль цілих вісімдесят сотих) процентів за перший день продовженого строку кредиту (п. 4.3 Договору).

Тобто, відповідно до умов договору: сума кредиту 3000 грн, строк кредитування 30 днів, процентна ставка 0,80 % в день.

У Додатку №1 до Договору встановлено графік платежів та зазначено, що сукупна вартість позики складає 3720, 00 грн., дата погашення позики по договору: 31 жовтня 2019 року, строк користування позикою: 30 днів, процента ставка 0,8 %, сукупна вартість позики становить 3720, 00 грн., з яких : 3000, 00 грн.- сума позики, 720, 00 грн.- проценти від суми позики.

Підписуючи цей договір, Позичальник засвідчує, що він до підписання договору ознайомлений із Правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання кредиту, повний текст яких розміщений на сайті Кредитодавця: https://creditpro.com.ua.

ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав 01.10.2019 о 17:42 відповідачу кредит у розмірі 3000 грн, шляхом перерахування грошових коштів на вказаний ним рахунок (номер платіжної картки НОМЕР_2 ), номер транзакції 26994-09388-50808, що підтверджується інформаційною довідкою-підтвердженням ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів, в межах Договору про надання фінансових послуг з переказу коштів №ПГ-19 від 04.01.2021 (копію договору долучено).

Також суд встановив і те, що 31.03.2020 між первісним кредитором (ТОВ «ФК «АРАГОН») та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» (позивачем) укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 31/03.2020 (далі Договір факторингу), відповідно до умов якого Клієнт передає Фактору, а Фактор приймає і зобов`язується оплатити Клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли та існують на дату укладення цього Договору та визначені в Додатку № 1 до даного Договору. Тобто до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором, що підтверджує долучений Реєстр боржників права вимоги до яких відступається щодо ОСОБА_1 за Кредитним договором № 1221271 на суму 5220 грн.

Відповідно до даних розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1221271 від 01.10.2019 у ОСОБА_1 наявна заборгованість, станом на 30.04.2020, яка складається з:

5220,00 грн заборгованість за кредитом на дату відступлення права вимоги;

720,00 грн сума нарахованих відсотків станом на 30.04.2020.

Також позивач наводить розрахунок у порядку ч.2 ст. 625 ЦК України, за порушення грошового зобов`язання та просить стягнути:

1024,04 грн. - збитки завдані інфляцією за період із 30.04.2020 до 24.02.2022;

324,67 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період із 30.04.2020 до 24.02.2022.

Даних про добровільну оплату заборгованості до матеріалів справи не долучено.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права.

Вирішуючи заявлені вимоги, суд враховує, що згідно із положеннями ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом.

Суд вважає, що надана копія договору про надання фінансових послуг факторингу № 31/03.2020 та Реєстру боржників права вимоги до яких відступається є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У цій справі договір факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не визнавався недійсним. Суду надані відповідні документи на підтвердження переходу від первісного кредитора до позивача у справі права вимоги до відповідача ОСОБА_1 , як боржника, за кредитним договором № 1221271 від 01.10.2019 у розмірі 5220,00 грн. Таким чином позивач, як новий кредитор, отримав право вимоги до боржника.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до нового кредитора.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі пункту 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243св20), від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20 (провадження №61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст.263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Згідно із постановою Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-20329св19) не є порушенням норм процесуального права недослідження судом оригіналу електронних доказів за наявності в матеріалах справи паперових копії цих доказів за відсутності обґрунтованих сумнів у їх відповідності оригіналу.

Суд доходить висновку, що підписавши вищезазначений Кредитний № 1221271 від 01.10.2019 за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився та отримав примірник договору та зобов`язався виконувати його умови, що свідчить про волю відповідача на укладення такого договору. Також при укладенні спірного кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання.

Волевиявлення відповідача підтверджується вчиненими ним фактичними діями, спрямованими на ознайомлення з умовами договору за допомогою введення коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором для підписання електронного договору, та внесенням його особистих даних, вказаних в анкеті: електронної пошти, фактичної адреси проживання та реєстрації, віку, зайнятості та соціального статусу, РНОКПП, номеру телефону, серії та номеру паспорту, органу, який його видав та дати видачі паспорту.

Позивачем підтверджено факт перерахування грошових коштів (кредиту) первісним кредитором відповідачу за укладеним договором, а відповідачем не спростовано факт отримання грошових коштів у розмірі 3 000 грн за кредитним договором.

Відповідачем не надано доказів повернення отриманих у кредит коштів кредитору.

Оскільки термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, відповідачем порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів, у зв`язку із чим у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед позивачем (як новим кредитором), яка підтверджена відповідним розрахунком.

Відповідач в ході розгляду справи не надав альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, не спростував проведених розрахунків, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

Дослідивши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи те, що відповідач не виконує свої грошові зобов`язання за кредитним договором, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, а із відповідача підлягає стягненню на користь позивача заявлена сума заборгованості за кредитним договором № 1221271 від 01.10.2019 у розмірі 5940 грн (5220,00 грн заборгованість за кредитом, 720,00 грн заборгованість за відсотками).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС ФАКТОРИНГ», вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, та відсотків за їх користування із врахуванням ст.625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вище викладене, позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь: 1024,04 грн. - збитки завдані інфляцією за період із 30.04.2020 до 24.02.2022; 324,67 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період із 30.04.2020 до 24.02.2022.

Оскільки вказані інфляційні збитки та 3% річних нараховані до початку періоду дії в Україні воєнного стану, тобто до 24.02.2022, то така вимога відповідає положенням ст. 625, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що даний позов слід задовольнити в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем, при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок, із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 у зв`язку із подачею позову в електронному вигляді (платіжна інструкція № 3424 від 19.09.2025), а оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню така сума судового збору.

Також у позові представник позивача вказує про понесені позивачем витрати на правничу допомогу, наводить їх розрахунок на суму 5000 грн, які просить стягнути із відповідача на користь позивача.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач долучає: документи на підтвердження повноважень адвоката Юхименка Ю.Ю., Договір № 28/05/25 про надання правничої допомоги від 28 травня 2025 року, Додаткову угоду до нього № 3 від 15.09.2025, Акт прийому-передачі наданих послуг № 111 від 15.09.2025 на суму 5 000 грн, що складається з витрат на: надання усної консультації, узгодження правової позиції, складання позовної заяви, а також платіжну інструкцію № 3345 від 19.09.2025 на підтвердження оплати послуг на суму 5000,00 грн.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2023 року по справі № 760/10847/20-ц було сформульовано висновок, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на юридичну (правничу) допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт наявності таких витрат. Клопотання про неспівмірність таких витрат відповідачем не надано, їх розмір не заперечувався.

Отже, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення понесених ним у зв`язку з розглядом справи судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. підлягають до задоволення, а такі витрати у зв`язку із тим, що позовні вимоги задоволено повністю, необхідно стягнути із відповідача у справі.

На підставі ст.ст. 42, 61 Конституції України, ст.ст.2, 15, 207, 526, 530, 536, 546, 549, 610 - 612, 625, 633-634, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ», , місцезнаходження: 01010, м. Київ, пров. Бутишів, буд. 12, заборгованість за кредитним договором № 1221271 від 01.10.2019 у розмірі 5 940 (п`ять тисяч дев`ятсот сорок) гривень 00 копійок, збитки завдані інфляцією у розмірі 1024 (одна тисяча двадцять чотири) гривні 04 копійки; три проценти річних у розмірі 324 (триста двадцять чотири) гривні 67 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ», , місцезнаходження: 01010, м. Київ, пров. Бутишів, буд. 12, понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя С. А. Асташев