Справа № 216/345/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Савінської А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (далі позивач, ТОВ «Росвен Інвест Україна») звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 (далі- відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просив стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №1573701 від 15.02.2021 у розмірі 32 800 гривень, судові витрати в розмірі 2684 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що 15 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1573701. 23 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем було укладено договір факторингу №01.02-25/23 відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача в сумі 32 800 гривень, з яких: 10 000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 22 800 гривень - заборгованість за відсотками. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.

16 травня 2024 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за кредитним договором №1573701 від 15 лютого 2021 року в розмірі 32 800 гривень, витрати на оплату судового збору в сумі 2 684 гривні.

15 вересня 2025 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Фроловою Н.В. подано заяву про перегляд заочного рішення, за результатами розгляду якої судом постановлено ухвалу від 30 вересня 2025 року заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2024 року скасовано, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 30 жовтня 2025 року без повідомлення (виклику) учасників справи, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.

13 жовтня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Фролової Н.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона заперечила проти задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач не може не підтвердити ні спростувати факт надання йому грошових коштів позивачем оскільки на початку 2021 року у останнього у зв`язку з сімейними обставинами склалася вкрай складна фінансова ситуація, і відповідач вимушений був звертатися до фінансових компаній компаній аби найти рішення до неї. ОСОБА_1 подавав заявки на отримання позики до декількох фінансових компаній, при цьому одні з них погоджували позику інші ні. Зазначила, що факт перерахування первісним кредитором грошових коштів саме відповідачу та саме в такій сумі, яка заявлена у позові до стягнення відповідач ставить під сумнів, оскільки позивачем не надано доказів перерахування грошових коштів відповідачу, ніяким чином не підтверджено факт того, що банківська картка, маска якої НОМЕР_1 належить саме відповідачу. Також зазначила, що відсотки за користування кредитом нараховані поза межами визначеного строку кредитування, оскільки у кредитному договорі міститься інформація, що строк кредитування складає 30 днів, у графіку платежів, що є додатком до кредитного договору, зазначено, що сума кредиту становить 10 000 гривень, сума нарахованих процентів 4 560 гривень, разом до сплати 14 560 гривень, а отже відсотки за невиконання умов кредитного договору нараховано та заявлено до стягнення поза межами строку кредитування. Крім того зазначила, що відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому, з урахуванням положень ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивачем неправомірно здійснено нарахування відсотків за користування кредитним коштами. Також зазначила, що орієнтовний розрахунок судових витрат на момент подання відзиву складається з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 гривень, остаточний розрахунок з відповідними доказами буде наданий до суду протягом 5 днів після ухвалення рішення.

Позивач відповіді на відзив до суду не подавав.

Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Учасники справи скористалися своїм право на подачу заяв по суті справи, клопотань про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не заявлялися.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову, з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі № 234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 15 лютого 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений Договір №1573701 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Кредитний договір)у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір був підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, також підписано графік платежів, який є додатком № 1 до Кредитного договору, паспорт споживчого кредиту, які також підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 5-12).

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.2. Договору).

У п. 1.3 Договору сторони погодили, що строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору.

Згідно умов договору (п.1.4 Договору) тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п.1.4.1 стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до п.4.1 Договору, у межах ного строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.2 Договору.

Згідно п.2.1 Договору встановлено, що кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або на іншу платіжну картку клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до Графіку платежів до кредитного договору №1573701 встановлено, що дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів -17.03.2021, сума кредиту 10 000 гривень, сума нарахованих процентів 4 560 гривень, разом до сплати 14 560 гривень.

На підтвердження надання кредиту шляхом безготівкового зарахування грошей ТОВ «Лінеура Україна» надано інформацію відповідно до якої встановлено, що Товариством було перераховано кошти на платіжну картку НОМЕР_2 , вказану клієнтом.

Таким чином, Позивачем доведений факт укладення Кредитного договору №1573701 на умовах, визначених у ньому, між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі, яка прирівнюється за законом до письмової. За таких обставин, укладений між сторонами кредитний договір за своїм змістом та формою відповідає вимогам, визначеним законом на момент його укладення та є підставою для виникнення у сторін прав та обов`язків, передбачених цим договором.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

З матеріалів справи вбачається, що 23 травня 2023 року між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу №01.02-25/23, відповідно до умов якого ТОВ ТОВ «Лінеура Україна» відступило Позивачу право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №1573701 від 15 лютого 2021 року року, відповідно до умов якого до нового кредитора перейшло право вимоги до Відповідача (а.с. 17-21).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників №1до Договору факторингу №01.02-25/23 від 23.05.2023 від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «Росвен Інвест Україна» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 32 800 гривень.

Таким чином право вимоги по кредитному договору №1573701 від 15 лютого 2021 року були передані від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «Росвен Інвест Україна».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Договірні зобов`язання ТОВ «Лінеура Україна» виконало в повному обсязі та надало Відповідачу кредит в сумі 10 000 грн шляхом перерахування на визначений самим Відповідачем картковий рахунок.

Натомість, Відповідач свої договірні зобов`язання у визначені договором строк і обсяг не виконав, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором в сумі 10 000 грн (тіло кредиту).

Щодо вимоги Позивача про стягнення з Відповідача процентів за користування кредитом, сума яких становить 22 800 грн, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було погоджено строк кредитування на 30 днів, до 17.03.2021.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Лінеура Україна», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1573701 від 15 лютого 2021 року, станом на 23.05.2023 становить 32 800 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом 22 800 грн. (а.с.14-16).

З розрахунку заборгованості вбачається, що проценти у розмірі 22 800 грн були нараховані за період з 15.02.202115.06.2021 року.

При цьому, з вказаного розрахунку вбачається, що Відповідачем жодні платежі не були здійснені.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Отже, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц.

Як було встановлено судом, строк виконання зобов`язання у повному обсязі настав 17.03.2021.

Враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, то суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за процентами у розмірі 4 560 грн, яка була нарахована в межах строку кредитування до 17 березня 2021 року.

Вимога кредитора щодо стягнення процентів за користування кредитом за період, що виходить за межі строку кредитування, не узгоджуються з нормами матеріального права, а отже не дають підстав для висновку про порушене право як первісного, так і нового кредитора в цій частині вимог.

Отже, у задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості за процентами, яка нарахована поза межами строку кредитування (з 21 березня 2021 року 15 червня 2021 року) слід відмовити.

Суд зауважує, що стороною відповідача не надано документів, які б надавали суду підстави для застосування до позовних вимог про стягнення процентів саме за період з 15.02.2021 до 16.03.2021, положень п. 15 ч. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Таким чином, задоволенню підлягають вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості за Кредитним договором №1573701 від 15 лютого 2021 року в загальному розмірі 14 560 грн, з яких 10 000 грн заборгованість по кредиту (тіло кредиту), 4 560 грн заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом за період з 15.02.2021 по 16.03.2021.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 191,43 гривень.

Керуючись ст. 4, 12-13, 76, 81, 82, 89, 141, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за Кредитним договором №1573701 від 15 лютого 2021 року у розмірі 14 560 (чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень та судові витрати в розмірі 1 191 (одна тисяча сто дев`яносто одна) гривня 43 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційної інстанції через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», , юридична адреса: м. Київ, вул. Вацлава Гавела, 6.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 03 листопада 2025 року.

Суддя: О. В. Колочко