Єдиний унікальний номер судової справи: 486/1330/24 Головуючий суду першої інстанції Волощук О.О.
Провадження № 22-ц/812/1860/25 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

03 листопада 2025 року м. Миколаїв справа № 486/1330/24 Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Коростієнко Н.С.,

за участі: представника відповідачки Незвіського Д.Я.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Незвіським Дмитром Ярославовичем, на додаткове рішення Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 липня 2025 року, ухвалене у складі головуючого судді Волощук О.О., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Південноукраїнської міської ради Миколаївської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Південноукраїнської міської ради Миколаївської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

встановив:

12 серпня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив:

-зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з донькою;

-визначити наступний спосіб участі у вихованні доньки: щоденні розмови з донькою через телефонні месенджери, зокрема через відеозв`язок; можливість один раз на місяць в суботу або в неділю забирати доньку для проведення часу з нею з 08.00 год по 20.00 год без присутності матері; погоджувати з позивачем, як з батьком, виїзд доньки за кордон; можливість два рази на рік протягом 30 календарних днів влітку та 7 календарних днів взимку відпочивати з донькою без присутності матері, в тому числі закордоном; можливість знати фактичну адресу місця проживання доньки; можливість відвідування за фактичним місцем проживання у разі хвороби доньки; можливість отримання контактів лікаря, класного керівника та керівників гуртків, які відвідує ОСОБА_3 ; у разі зміни закладу освіти, узгодження з батьком вибору школи та узгодження залучення доньки до участі у гуртках; обов`язкове погодження з батьком вибору лікування для дитини; систематичні (не менше 2 разів на місяць) безперешкодні з боку матері відвідування батьком з донькою закритих дитячих центрів, зоопарку, лялькового театру, кінотеатрів тощо.

Рішенням Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 липня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визначено ОСОБА_2 наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- щоденне особисте спілкування через телефонні месенджери, зокрема відеозв?язок з урахуванням графіку навчального процесу, організованого дозвілля і бажання дитини;

- систематичні побачення один раз на місяць в суботу та/або неділю з 08.00 год. до 20.00 год. за місцем проживання/перебування дитини з правом спільного відвідування місць та закладів приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та без її присутності, з урахуванням думки і бажання дитини;

- спільний відпочинок у літній період - 30 календарних днів, у зимовий період - 7 календарних днів, у тому числі за кордоном, за попередньою домовленістю з матір?ю, без її присутності та з урахуванням думки і бажання дитини;

- у період хвороб дитини відвідування за фактичним її місцем проживання, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з урахуванням думки і бажання дитини;

- погоджувати з батьком виїзд дитини за кордон.

В іншій частині позову відмовлено.

21 липня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника Незвіського Д.Я., звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати в розмірі 49020,00 грн. В обґрунтування заяви посилалася на те, що рішенням Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 липня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. У зв`язку з розглядом даної справи, відповідач була змушена захищати свої права та звернутися за захистом своїх прав до адвоката, внаслідок чого між ним та відповідачем було укладено договір про надання правової допомоги, який міститься в матеріалах справи. Вважала, що витрати на правову допомогу у розмірі 46 000 грн є співмірними з урахуванням складності справи та обсягом виконаних робіт на підготовку документів щодо захисту інтересів відповідача від безпідставних та протиправних вимог позивача. Також у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та необхідністю подання до суду письмових доказів з перекладом на українську мову, відповідач ОСОБА_1 понесла витрати на послуги перекладу письмових доказів, складних іноземною мовою в загальному розмірі 3020 грн. Відтак, вважала, що загальний розмір понесених відповідачем судових витрат складає 49 020 грн, який слід стягнути з позивача на користь відповідача.

23 липня 2025 року позивач ОСОБА_2 , діючи через представника Скрипчука М.Є. звернувся до суду з заявою про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою у даній цивільній справі, в якій просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн. В обґрунтування клопотання посилався на те, що між ним та його представником - адвокатом Скрипчуком М.Є. було укладено договір про надання правової допомоги № 1208/24 від 12 серпня 2024 року. Відповідно до умов цього договору, адвокат взяв на себе зобов`язання з представництва інтересів та захисту прав позивача у даній справі, а позивач зобов`язався прийняти надані послуги та оплатити їх та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору, у вигляді гонорару, який є фіксованим та складає 50 000 грн. Факт витрат на професійну правничу допомогу підтверджується документами, доданими до заяви.

Судом першої інстанції вирішено розгляд справи проводити без повідомлення (виклику сторін).

Додатковим рішенням Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 липня 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Незвіського Д.Я. від 21 липня 2025 року про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Скрипчука М.Є. від 31 липня 2025 року про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 4550 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу відповідача, суд першої інстанції, взяв до уваги співмірність витрат зі складністю справи та з наданим адвокатом відповідача обсягом послуг під час розгляду справи в суді, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, враховуючи виконані роботи, з урахуванням принципу розумності та справедливості, зважаючи на ту обставину, що сторона позивача заперечувала проти розміру витрат на правову допомогу, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат до 21 000 грн. Відтак, з позивача на користь відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягнув судові витрати у розмірі 13 000 грн (21 000 грн. (витрати на правову допомогу) + 3020 грн. (витрати на послуги перекладача) х 54,5% (відмовлених позовних вимог)).

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Незвіського Д.Я., подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 30 050 грн.

В апеляційній скарзі заявник зазначала, що не погоджується із розрахунком наведеним судом. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем було заявлено дві самостійні позовні вимоги. В задоволенні позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідачки не чинити перешкод у спілкуванні та вихованні дочки відмовлено. Позовна вимога про визначення позивачу способів участі у вихованні доньки містить 10 способів (варіантів) участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, з яких судом задоволено п`ять заявлених позивачем способів. Отже на думку заявника лише 25 % загальних позовних вимог позивача бути судом задоволенні, а решта 75 % позовних вимог позивача залишені без задоволення. Тому правильна пропорція задоволених позовних вимог до позовних вимог, у яких судом було відмовлено має складати 25% та 75 % відповідно.

Крім того, заявник не погоджувалася з висновком суду про те, що вартість послуг адвоката за його участь в кожному фактично проведеному підготовчому та судовому засіданнях у справі у розмірі 4 000 грн є завищеною та не відповідає критерію розумності з урахуванням роботи та послуги адвоката, зокрема його безпосередньої участі в судовому засіданні та виконанні певних процесуальних дій у ньому. Суд першої інстанції не звернув уваги на такий критерій оцінки розміру судових витрат на правничу допомогу адвоката як необхідність. Сторона відповідача наполягала, що розмір судових витрат, понесених відповідачкою на оплату послуг адвоката (представника) у формі участі у підготовчих та судових засіданнях у справі абсолютно був необхідним, вартість таких послуг була узгоджена клієнткою та адвокатом у фіксованій сумі, а тому не вважається не співмірною.

Також суд першої інстанції в порушення приписів частини дванадцятої статті 265 ЦПК України не провів зустрічного зарахування стягнутих (присуджених) грошових сум.

Відзиву на апеляційну скаргу учасниками справи не подано.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідачки підтримав апеляційну скаргу.

Позивач, його представник та представники третіх осіб, у судове засідання апеляційного суду не з`явилися про причини неявки суд не повідомили, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи (а.с.162).

На підставі частини другої статті 372 ЦПК України колегія суддів вважала можливим розгляд справи у відсутність учасників справи, які не з`явилися у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи убачається, що 12 серпня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_1 , заявив дві позовні вимоги, в якому просив: зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, а також визначити наступний спосіб участі у вихованні доньки: щоденні розмови з донькою через телефонні месенджери, зокрема через відеозв`язок; можливість один раз на місяць в суботу або в неділю забирати доньку для проведення часу з нею з 08.00 год по 20.00 год без присутності матері; погоджувати з позивачем, як з батьком, виїзд доньки за кордон; можливість два рази на рік протягом 30 календарних днів влітку та 7 календарних днів взимку відпочивати з донькою без присутності матері, в тому числі закордоном; можливість знати фактичну адресу місця проживання доньки; можливість відвідування за фактичним місцем проживання у разі хвороби доньки; можливість отримання контактів лікаря, класного керівника та керівників гуртків, які відвідує ОСОБА_3 ; у разі зміни закладу освіти, узгодження з батьком вибору школи та узгодження залучення доньки до участі у гуртках; обов`язкове погодження з батьком вибору лікування для дитини; систематичні (не менше 2 разів на місяць) безперешкодні з боку матері відвідування батьком з донькою закритих дитячих центрів, зоопарку, лялькового театру, кінотеатрів тощо.

Рішенням Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 липня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визначено ОСОБА_2 наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- щоденне особисте спілкування через телефонні месенджери, зокрема відео зв?язок з урахуванням графіку навчального процесу, організованого дозвілля і бажання дитини;

- систематичні побачення один раз на місяць в суботу та/або неділю з 08.00 год. до 20.00 год. за місцем проживання/перебування дитини з правом спільного відвідування місць та закладів приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та без її присутності, з урахуванням думки і бажання дитини;

- спільний відпочинок у літній період - 30 календарних днів, у зимовий період - 7 календарних днів, у тому числі за кордоном, за попередньою домовленістю з матір?ю, без її присутності та з урахуванням думки і бажання дитини;

- у період хвороб дитини відвідування за фактичним її місцем проживання, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з урахуванням думки і бажання дитини;

- погоджувати з батьком виїзд дитини за кордон.

В іншій частині позову відмовлено.

23 липня 2025 року позивач ОСОБА_2 , діючи через представника Скрипчука М.Є. звернувся до суду з заявою про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою у даній цивільній справі, в якій просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн.

На підтвердження факту витрат на оплату послуг адвоката, представником позивача ОСОБА_5 надано: ордер на надання правничої допомоги серії АЕ №1309024, договір про надання правничої допомоги від 12 серпня 2024 року №1208/24, укладений між адвокатом Скрипчуком М.Є. та позивачем ОСОБА_2 ; Акт приймання-передачі наданих послуг від 27 липня 2025 року, відповідно до яких гонорар за представництво інтересів позивача становить 50 000 грн.

21 липня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника Незвіського Д.Я., звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати в розмірі 49020,00 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представник ОСОБА_1 - адвокат Незвіський Д.Я. надав:

-ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 у суді першої та апеляційної інстанції;

-договір про надання правничої допомоги №41/24 від 20 вересня 2024 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Незвіського Д.Я., відповідно до якого вартість ознайомлення з матеріалами справи в суді першої інстанції (дистанційно) складає 2 000 грн; складання, оформлення, подання до суду з одночасним направленням іншим учасникам справи відзиву на позовну заяву 4 000 грн; участь представника (адвоката) у підготовчому/судовому засіданні у справі (за кожне окреме фактично проведене підготовче засідання незалежно від тривалості) (дистанційно) 4 000 грн;

- детальний опис (розрахунок) наданої правничої допомоги, згідно якого адвокат надав такі послуги: 22 вересня 2024 року ознайомлення з матеріалами цивільної справи шляхом направлення до суду заяви про вступ у справу в якості представника та про надання доступу до матеріалів цивільної справи в електронному вигляді в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» - 2000 грн; 26 вересня 2024 року складання, оформлення та подання до суду відзиву на позовну заяву з одночасним направленням копії відзиву іншим учасникам справи 4 000 грн; 30 вересня, 30 жовтня, 18 грудня 2024 року та 29 січня, 05 березня, 27 березня, 08 квітня, 01 травня, 16 травня та 17 липня 2025 року участь у судових засіданнях по 4 000 грн кожне;

- рахунок на оплату гонорару адвоката від 21 липня 2025 року до договору №41/24 на суму 46 000 грн;

- квитанцію до прибуткового ордера від 21 липня 2025 року про прийняття від клієнта ОСОБА_1 суми 46 000 грн;

- рахунок фактуру №136 від 26 вересня 2024 року за послуги перекладача та квитанцію від 26 вересня 2024 року про сплату ОСОБА_1 1 600 грн;

-рахунок-фактуру №139 від 30 вересня 2024 року за послуги перекладача та квитанцію від 30 вересня 2024 рок про сплату ОСОБА_1 1 420 грн.

Представник позивача в заяві від 31 липня 2025 року про зменшення витрат на правничу допомогу просив стягнути з позивача та відповідача витрати у розмірі по 10 000 грн з кожного.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Вказаний висновок викладено у постанові (додатковій) Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 447/3950/21 (провадження № 61-11490св23).

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У частинах четвертій-шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що при розподілі судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).

Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду, який викладений у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи викладенні обставини, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача на користь відповідачки в сумі 30 050 грн, відповідно до вказаної відповідачем в апеляційній скарзі пропорції, оскільки предметом заявленого позову є усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини, який був частково задоволений судом. Виходячи із інтересів дитини, судом лише встановлено більш оптимальний графік для зустрічей батька з дитиною. Тобто суд першої інстанції позовні вимоги про визначення способу участі батька у вихованні дитини, задовольнив, змінив лише запропонований позивачем графік для зустрічей батька з дитиною. Крім того, колегія суддів звергає увагу на те, що позов у даній справі не стосується стягнення грошових коштів, тому відхиляє посилання заявника про помилкове не зарахування судом першої інстанції на підставі частини дванадцятої статті 265 ЦПК України сум витрат обох сторін на професійну правничу допомогу.

У заяві, яка подана до суду першої інстанції 31 липня 2025 року представник позивача Скрипчук М.Є. посилався на те, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції є явно необґрунтованим та непропорційним щодо предмета позову, у якому не було ні експертиз, ні допиту свідків, ні додаткових документів, окрім відзиву на позовну заяву та ніяких інших додаткових процесуальних дій.

Ураховуючи наведені в заяві представника позивача доводи щодо недоведеності та неспівміності розміру витрат на професійну правничу допомогу, складність справи, суть спору, необхідність надання адвокатом відповідача послуг під час розгляду справи в суді першої інстанції та їх характер, обсяг виконаної адвокатом роботи, критерій необхідності вчинення процесуальних дій та їх значимість, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з врахуванням витрат на послуги перекладача, до 13 000 грн.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням процесуального права. Тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Незвіським Дмитром Ярославовичем, залишити без задоволення.

Додаткове рішення Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повне судове рішення складено 04 листопада 2025 року.