Справа № 632/911/25
провадження № 2/632/506/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 рокум. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі судді Кочнєва О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін по справі цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2025 року позивач особі свого представника за посадою засобами електронного суду звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним електронним договором №00-9712804 від 09.04.2024 року, укладеним між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» на суму 4950 грн. при укладенні договору строком на 360 календарних днів до 04.04.2025 року, вимогу за яким було передано позивачу на підставі договору факторингу №21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024 року, вимоги за яким склали 15960,21 грн., з яких 5445,00 грн. - заборгованість за кредитом, 10515,21 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом за наявності не пред`явлених до стягнення 2475,00 грн. як штрафних санкції згідно умов договору.

Також просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 2422,20 грн. та 7000,00 грн. витрат на правову допомогу у порядку ст.137 ЦПК України, які складаються із 1000,00 грн. - витрат на вивчення матеріалів справи, 5000,00 грн. - складання позовної заяви, 500,00 грн. - підготовка адвокатського запиту та 500,00 грн. - підготовка клопотання щодо зарахування кредитних коштів відповідачів.

Крім цього, представник позивача адвокат Тараненко А.І. надав заяву, в якій просив витребувати у порядку ст.84 ЦПК України з АБ «Укргазбанк» інформацію про емітування на ім`я відповідача платіжної картки НОМЕР_1 ; інформацію про зарахування на вказану картку 4950,00 грн. у період 09.04.2024 року - 14.04.2024 року за транзакцією №41262-82423-51634 від 09.04.2024 року; надати інформацію чи був/є номер НОМЕР_2 фінансовим номером телефону за карткою НОМЕР_1 та чи знаходиться вказаний номер телефону в анкетних даних відповідача; у разі підтвердження зарахування коштів на вказану картку надати первинні бухгалтерські документи, що підтвердять факт перерахування коштів; надати повний номер рахунку відповідача за вищевказаною карткою; за неможливості надати вказані документи надати докази неможливості.

В обгрунтування позову було зазначено, що відповідач, отримавши кошти у товаристві з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» належним чином свої зобов`язання не виконував, що є підставою для стягнення з нього отриманих кредитних коштів разом із процентами, що відповідає вимогам укладеного первинного кредитного договору та є відповідним способом захисту прав кредитора.

Ухвалою судді від 22.05.2025 року провадження у праві відкрито у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову, частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів з АБ «Укргазбанк» (а.с.59-60).

Позивач та його представник вказану ухвалу отримали засобами електронного суду (а.с.62-63), а відповідач вказану ухвалу отримав у порядку п.6 ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.73).

03.06.2025 року на адресу суду засобами електронного суду та 05.06.2025 року засобами поштового зв`язку надійшла відповідь АБ «Укргазбанк» від 03.06.2025 року на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження з підтвердженням емітування картки на ім`я відповідача та про зарахування 4950,00 грн. від первинного кредитора на вказану картку (а.с.64-72а).

Заяви, клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися, відповідач відзив на позовну заяву не подавав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

09.04.2024 року між відповідачем та первинним кредитором - товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» був договір кредитної лінії №00-9712804, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти від позивача у розмірі 4950,00 грн. строком на 360 календарних днів із поверненням кредиту 22.08.2024 року зі сплатою процентів у визначеному розмірі у відповідний період (а.с.11-15). Відповідач підписав вказаний договір одноразовим електронним ідентифікатором.

Кошти відповідачу були перераховані в день укладання договору 09.04.2024 року через платіжний сервіс «Platon» технологічного оператора платіжних послуг первинного кредитора ТОВ «Платежі онлайн» на його картку, емітовану в АБ «Укргазбанк», що підтверджується інформаційною довідкою №1289/10 від 30.10.2024 року вказаного оператора платіжних послуг (а.с.24-25), довідкою первинного кредитора про перерахування коштів (а.с.26-27) та відповіддю від АБ «Укргазбанк» від 03.06.2025 року на ім`я суду на виконання вимог ухвали судді про відкриття провадження (а.с.70-71).

Як вбачається із наданого суду розрахунку заборгованості позивача, який був складений ще первинним кредитором, сума заборгованості є зафіксованою у розмірі 18345,21грн. та складається із 5445,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 10515,21 грн. - заборгованості за нарахованими процентами та 2475,00 грн. - штрафу за невиконання вимог договору (а.с.31-32).

При цьому перехід права вимоги відбувся під час дії відповідного договору, а тому другий кредитор мав повне право в межах строку дії договору нараховувати відсотки за користування коштами, оскільки для відповідача набув право кредитора.

Позивач заявив вимоги без штрафу, що є його правом, а тому вказані вимоги суд не розглядає під час розгляду справи.

21.10.2024 року між первинним кредитором та та позивачем було укладено договір факторингу №21102024-МК/Ейс, відповідно до якого другий кредитор передавав, а позивач приймав вимоги щодо боржників за суму фінансування у визначеному розмірі (а.с.24-32).

Відповідно до реєстру боржників від 21.10.2024 року як додатку до вищевказаного договору факторингу права вимоги до відповідача перейшло від другого кредитора до позивача щодо заявленої ціни позову у розмірі 15960,21 грн., з яких 5445,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10515,21 грн. - заборгованість за процентами станом на на час переходу права вимоги (а.с.42-43).

Вирішуючи справу по суті суд погоджується, що відповідач належним чином не виконував укладений з первинним кредитором договір, що призвело до порушення прав первинного кредитора та виникнення заборгованості, а тому вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, заборгованість в дійсності складає 15465,21 грн., а не визначені позивачем 15960,21 грн., оскільки в дійсності за договором від 09.04.2024 року (п.1.6) відповідачу була нарахована комісія у розмірі 495,00 грн., яку і первинний кредитор, і позивач включили у склад заборгованості за тілом кредиту.

В той же час нарахування комісії за видачу кредиту у розмірі 495,00 грн. прямо порушує вимоги законодавства та є нікчемною нормою на час укладення договору.

Вважати встановлення комісії належним способом оплати за договором не можна, оскільки розмір комісії встановлено за сам факт видачі кредиту, а тому умови договору про комісію не можуть бути застосовані відносно кредитних правовідносин, оскільки суперечать вимогам ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Відтак, умови договору про сплату комісії первинному кредитору за сам факт отримання кредиту, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд вважає нікчемними, а тому нарахована заборгованість за комісією не підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, у судовому засіданні підтвердилися вимоги у розмірі 15465,21 грн. замість 15960,21 грн. первинно заявлених вимог разом з комісією, що складає 96,90% від загальних вимог. Саме в цій частині суд вимоги позивача задовольняє.

Відповідно саме в частині 96,90% у порядку ст.141 ЦПК України повинні бути стягнуті з відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, що становить 2347,31 грн. від сплаченої суми 2422,40 грн.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу суд не погоджується із їх розміром, заявленим до стягнення позивачем, оскільки вважає такі витрати не справедливими та не розумними.

07.04.2025 року укладено договір про надання правничої допомоги №07/04/25-02 між позивачем та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» (далі - Договір про правничу допомогу)(а.с.44-45).

Відповідно до додаткової угоди №11 до Договору про правничу допомогу від 07.04.2025 року встановлено, що адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу позивачу щодо представлення інтересів у суді, у тому числі у стягненні заборгованості з відповідача (а.с.46-47).

Згідно із актом прийому-передачі наданих послуг від 07.04.2025 року визначено, що адвокатське бюро «Тараненко та партнери» надало послуги позивачу на суму 7000,00 грн. в даній справі як правову допомогу, яка складається із 5000,00 грн. - за складання позовної заяви, 1000,00 грн. - вивчення матеріалів справи, 500,00 грн. - підготовка адвокатського запиту та 500,00 грн. підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування коштів (а.с.48).

Відповідно до п.3.6 Договору про правничу допомогу гонорар сплачується виключно в разі стягнення коштів з відповідача не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок позивача, тобто сплата витрат на професійну правничу допомогу пов`язана із вирішенням справи судом по суті.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, процесуальний закон передбачає доведення розміру витрат на професійну правову допомогу шляхом подання стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, детального опису робіт (наданих послуг), а також надання доказів понесення таких витрат та їх співмірності у випадку заперечень проти їх розміру іншої сторони.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката, адвокатського бюро та адвокатського об`єднання за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом або іншою формою здійснення адвокатської діяльності час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

З матеріалів справи вбачається, що позивач не поніс вказані витрати, однак вони особою, яка надала правничу допомогу, надані та пов`язані із вирішенням спору, що вказує на те, що вони підлягають стягненню з відповідача.

В той же час такі витрати в даній справі з точку зору стороннього спостерігача не можуть бути співмірними щодо проведеної роботи, оскільки для підготовки позову за наявності сталої та передбачуваної практики Верховного суду в даній справі слід було лише вірно розкласти відповідні документи, зазначити відповідача та долучити документи для підтвердження розрахунку заборгованості, тобто виконати роботу не професійного правника, а помічника адвоката або професійного клерка-діловода. Жодних нових правових аргументів чи необхідності додаткових дій з боку позивача для подачі позову матеріали справи не містять. Крім цього, складання позовної заяви охоплюється вивченням матеріалів, а складання клопотання про витребування доказів охоплюється попереднім підготовкою адвокатського запиту щодо їх витребування в банківській установі.

Тому розумним і достатнім розміром витрат на правову допомогу в даній справі є 3000,00 грн., що відповідає критерію реальності наданих у справі адвокатським бюро «Тараненко та партнери» адвокатських послуг.

Враховуючи задоволення позовних вимог у розмірі 96,9% від заявлених вимог, то судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу слід стягнути у розмірі 2907,00 грн. від встановленою судом суми до стягнення в цій частині у розмірі 3000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12-14, 76-82, 137, 141, 259, 263-265, 274, 275, 279, 351-352, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.11 ЗУ «Про споживче кредитування», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за договором кредитної лінії №00-9712804 від 09.04.2024 року, укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» та ОСОБА_1 , який припинив свою дію 04.04.2025 року, у розмірі 15465,21 грн. (п`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят п`ять грн. 21 коп.), з яких 4950,00 грн. - заборгованість за кредитом та 10515,21 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам в межах строку дії договору.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судові витрати у справі, які складаються із частини судового збору у розмірі 2347,31 грн. (дві тисячі триста сорок сім грн. 31 коп.) та частини витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2907,00 грн. (дві тисячі дев`ятсот сім грн. 00 коп.).

В іншій частині у стягненні судових витрат на користь позивача відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду безпосередньо або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 03 листопада 2025 року.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», код ЄДРПОУ - 42986956, адреса: 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, електронна пошта: , тел. НОМЕР_5.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт з безконтактним носієм НОМЕР_3 , виданий 05.05.2017 року, орган видачі -6348, РНОКПП - НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя - Олег КОЧНЄВ