Справа № 166/1673/25
Провадження № 2/166/568/25
РІШЕННЯ

іменем України

31 жовтня 2025 року сел Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Фазан О. З.,

за участі секретаря судового засідання Приймачук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник Усенко Михайло Ігорович, який діє в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»),звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 102573170 від 26 квітня 2024 року в сумі 27068 (двадцять сім тисяч шістдесят вісім) гривень 00 копійок, та судові витрати.

Позов мотивує тим, що 26 квітня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ "Мілоан") та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит № 102573170, згідно з умовами якого відповідач отримав 8000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених даним договором.

Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору.

24 вересня 2024 року ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т, згідно з яким на користь позивача відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором № 102573170 від 26.04.2024, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконує не належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 27068 грн, із яких прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8000 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 12593,28 грн, прострочена заборгованість за комісією 616 грн, неустойка 5858,72 грн.

Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27068 грн та судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До суду 13.10.2025 року від представника відповідача Кірюшина Артема Андрійовича надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить розгляд справи провести за відсутності сторони відповідача та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача покликається, що усі твердження позивача є надуманними , бездоказовими та ткими, що грунтуються виключно на припущеннях , суб`єктивних міркуваннях позивача , та не доведені документально.

Так, він стверджує, що кредитний договір відповідачем електронним підписом не посвідчений за допомогою одноразового ідентифікатора в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, тобто є нікчемним. Окрім того, представник зазначає, що позивачем не надано належних доказів про отримання відповідачем кредитних коштів. Отже, він вважає, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу для задоволення позовних вимог.

У судове засідання представник позивача не з`явився, проте із змісту позову слідує, що просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_1 - Кірюшин А. А. просив розгляд справи здійснювати за їх відсутності, у задоволенні позову просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Суд установив, що 26 квітня 2024 року ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 102573170, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 561098. За умовами Кредитного договору ТОВ "Мілоан" надає ОСОБА_1 кредит у розмірі 8000 гривень (п. 1.2 Кредитного договору) строком на 360 днів (п. 1.3 Кредитного договору) з 26 квітня 2024 року до 21 квітня 2025 року (п.п. 1.3, 1.4 Кредитного договору) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32194,4 грн, які нараховуються за ставкою 357,70 відсотків річних від фактичного залишку заборгованості за кредитом протягом першого розрахункового періоду та за стандартною процентною ставкою 511 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду (п. 1.5.2, п. 1.5.3 Договору). Комісія за надання кредиту 644 грн (п. 1.5.1 Договору).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього договору та графіку платежів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 700 гривень за кожний виподок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 6 днів.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів), кредитодавець починаючи з наступного за датою спливу строку оплати чергового платежу, згідно Графіку платежів, має право (не обов`язок) нарахувати проценти за ставкою 912,5 відсотків річних в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України. Нарахування процентів відбувається (якщо кредитодавець скористався правом) щоденно на суму простроченої заборгованості за кредитом. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідно вимоги кредитодавця.

Згідно з п. 6.1 Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Мілоан".

Кредитний договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 561098, що підтверджено довідкою про ідентифікацію.

Відповідач ОСОБА_2 отримав кредитні кошти в розмірі 8000 грн відповідно до кредитного договору, що підтверджено платіжним дорученням № 87745945 від 26.04.2024 ТОВ «Мілоан» (а.с. 16).

Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 24 вересня 2024 року укладено договір відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило за грошові кошти ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до боржників за кредитними договорами.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т від 24 вересня 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в сумі 27068 гривень, з яких 8000 грн - сума заборгованості за сумою кредиту; 12593,28 грн сума заборгованості за відсотками, 616 грн комісія, 5858,72 неустойка та/або проценти за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом норм ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, матеріали справи свідчать про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положенняст.638 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1. 3, 4. 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважаться таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного, у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин мас бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний, цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряться за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 статті 1078 ЦК України).

Статтею 1080 ЦК України визначено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором № 102573170 в розмірі 27068 грн, з яких: 8000 гривень заборгованість за сумою кредиту; 12593,28 гривень - заборгованість за відсотками; 616 грн коміся; 5858,72 грн неустойка та проценти за порушення грошового зобов`язання.

Ураховуючи викладене, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, встановивши укладення між сторонами Кредитного договору та наявність заборгованості за ними, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача за кредитним договором № 102573170 від 26.04.2024 року 8000 гривень заборгованість за сумою (тілом) кредиту та 616 грн заборгованості за комісією.

Разом з тим, суд не погоджується з розміром нарахованих позивачем процентів за користування кредитом з огляду на таке.

Так, з наданої представником позивача відомістю про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором № 102573170 від 26.04.2024 року установлено, що первісним кредитором здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитом протягом перших 30 днів за ставкою 0,98% за період з 27.04.2024 року по 26.05.2024, в подальшому нарахування відсотків протягом 121 дня за період з 27.05.2024 по 24.09.2024 за ставкою від 1,176% до 1,4%.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про споживче кредитування" законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відтак, укладаючи 26.04.2024 року договір, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, первісний кредитор не мав права визначати проценту ставку у розмірі більшому за 1% за один день користування кредитом протягом вищезазначених строків 121 дня, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день.

Судом проведено власний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати відсотків за процентною ставкою 1% за Кредитним договором № 102573170 від 26.04.2024 року за користування кредитом протягом 121 день за період з 27.05.2024 по 24.09.2024: 8000 грн (сума боргу) х 1% : 100 % = 80 грн х 121 день = 9680 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості зі сплати відсотків за Кредитним договором № 102573170 від 26.04.2024 року становить 9680 грн, оскільки відповідачем відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення сплачено відсотків за період з 27.04.2024 по 26.05.2024 на суму 2352 грн.

Крім того, суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача 5858,72 грн неустойки та процентам за порушення грошового зобов`язання відповідно до п.9.1 розділу 9 "Відповідальність. Обставини непереборної сили" кредитного договору.

Так, згідно до пункту 18 "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відтак, беручи до уваги вищенаведене, суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача неустойки та процентам за порушення грошового зобов`язання, нарахованим відповідно до ст.625 ЦК України в сумі 5858,72 грн.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки наданим у справі доказам у їх сукупності, встановивши факт укладення між сторонами кредитного договору та наявність заборгованості за ним, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 102573170 від 26.04.2024 у розмірі 18296 гривень, з яких 8000 грн - сума заборгованості за сумою кредиту; 9680 грн сума заборгованості за відсотками; 616 грн - комісія.

Твердження представника про те, що відповідач не укладав договір не заслуговує на увагу, оскільки ним 26.05.2024 року сплачено проценти по кредиту на суму 2352 грн, що вбачається із відомостей ТОВ " Мілоан" про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 ..

Інші покликання представника відповідача щодо неналежних та недопустимих доказів у справі не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеним.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в сумі 1637,37 (18296:27068х2422,4=1637,37) грн, враховуючи часткове задоволення позову та його надходження до суду через систему "Електронний суд".

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн, суд зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, на підтвердження заявлених вимог на правову допомогу представник позивача надав суду наступні докази: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 № 0107; акт №Д/2386 наданих послуг від 20.08.2025; детальний опис наданих послуг до акту №Д/2386 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, відповідно до яких сума наданих послуг складає 8000 грн.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача.

Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн, уважаючи таке рішення справедливим і виваженим.

На підставі ст.ст. 526, 549, 551, 554, 610, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 247 ч. 2, 259, 263, 265, 268, 274, 280-283 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 102573170 від 26.04.2024 року в розмірі розмірі 18296 (вісімнадцять тисяч двісті дев`яносто шість) гривень , з яких 8000 (вісім тисяч) грн - заборгованость по тілу кредиту ; 9680 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) грн за відсотками; 616 (шістсот шістнадцять) грн - комісія.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати по справі, а саме: 1637 (одну тисячу шістсот тридцять сім) гривень 37 коп судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , юридична адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, р/р IBAN: НОМЕР_1 в АТ «Креді Агріколь Банк»;

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О. З. Фазан