Провадження №2-о/175/166/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року с-ще. Слобожанське

Суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Бойко О.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу за заявою подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказану заяву було розподілено до провадження судді Бойка О.М.

Під час вирішення питання про відкриття провадження по справі було встановлено, що заяву було подано з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України та не відповідає вимогам ст.177 ЦПК України та має наступні недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 30 липня 2025 року заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України. Заявнику був наданий строк для усунення недоліків.

Відповідно до ч.1,2 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів за нормою ст.4 ЦПК України.

Ст.175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви (заяви), які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову (заяви) до суду. Досліджуючи матеріали заяви, судом встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України.

Всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України в якій зазначається, що позовна заява (заява) повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету проте заявниця не вказує усіх заінтересованих осіб, зокрема свого чоловіка.

Всупереч вимогам п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України в якій зазначається, що позовна заява (заява) повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них не надає жодного нормативного обґрунтування заяви.

Всупереч вимогам п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України в якій зазначається, що позовна заява (заява) повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору та п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України - перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви не вказує, на вчинення до судового врегулювання відносин та не надає жодних доказів або посилань на докази.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачено, що розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу.

Стаття 109 СК України вказує, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

В даному випадку, заявницею не виконанні вищенаведені умови та обставини, що зазначені в ст. 109 Сімейного кодексу та в п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11, та які передбачають розгляд судом справи в порядку окремого провадження, а саме: немає згоди та бажання обох з подружжя на розірвання шлюбу; не укладено письмовий договір, який врегульовує питання про те, з ким із них буде проживати дитина/діти, та яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом

Також, в порушення вимоги ч.4 ст.177 ЦПК України в якій зазначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до абз.1 п.п.4 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 3028,00 грн.

Тобто, заявниці слід сплатити ставку судового збору у розмірі 605,60 грн. за подання вказаної заяви до суду.

Тобто, заявниці необхідно було надати до суду заяву у новій редакції в якій необхідно вказати усіх заінтересованих осіб, надати нормативне обґрунтування заяви, вказати докази або посилання на докази та сплатити судовий збір у відповідності до норм ЗУ «Про судовий збір».

Вказані недоліки перешкоджали вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Частиною 1 ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копія ухвали суду від 30 липня 2025 року була надіслана заявниці в її особистий електронний кабінет підсистеми «Електронний суд». Того ж дня ухвала суду була доставлена до електронного кабінету.

Суд використавши усі можливі заходи для зв`язку із заявником, який не виходить на зв`язок та не цікавиться станом розгляду справи, дійшов до висновку, про необхідність повернення заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач (заявник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач (заявник) не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник всіх недоліків заяви у встановлений судом строк не усунув, тому суд вважає за необхідне вважати заяву неподаною і разом з доданими до неї документами повернути заявнику.

Керуючись ст. 175, 186 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу за заявою подружжя вважати не поданою та повернути заявнику.

Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.М. Бойко