Справа № 274/4417/25 Провадження № 2/0274/1833/25
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
30.10.25 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд),
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовомОСОБА_1
провідшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,
ОСОБА_1 звернулася з позовом, у якому просить стягнути на її користь з ОСОБА_2 у якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним проступком, грошові кошти у розмірі 1 500,60 грн., у якості відшкодування маральної шкоди, завданої кримінальним проступком, грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 вчинив щодо ОСОБА_1 кримінальний проступок, передбачений частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України, внаслідок чого ОСОБА_1 було завдано матеріальну та моральну шкоди, які ОСОБА_2 не відшкодував.
ОСОБА_2 вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що втрати, які, як вказує ОСОБА_1 , були понесені нею у зв`язку з лікуванням, у розмірі 1 500,00 грн., не підтверджуються в повній мірі наданими нею копіями фіскальних чеків, так як більшість з них неможливо прочитати через неналежну якість, а з тих копій, які можна частково розгледіти, вбачається, що ліки купувалися у 2025 р, а не безпосередньо після події кримінального проступку чи лікування ОСОБА_1 . ОСОБА_1 не надано доказів, що усі медичні препарати та інші засоби, які містяться у наданих нею копіях фіскальних чеків, які можна прочитати, були дійсно призначені лікарями та їй необхідно було придбавати для лікування. Аргументи ОСОБА_1 на підтвердження завданої моральної шкоди є загальними та нічим не підтверджуються.
Судом з`ясовано, що відповідно до вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.03.2025 р. у справі № 274/2148/25, який за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, набрав законної сили 29.04.2025 р. (а. с. 7 8), 05.08.2024 р. близько 10:30 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знаходились в під`їзді будинку АДРЕСА_1 .
У цей час та місці між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_2 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, реалізуючи який, ОСОБА_2 наніс два удари кулаком лівої руки в область грудної клітки ОСОБА_1 , в результаті чого остання не втримала рівноваги та відхилилась назад, після чого ОСОБА_2 схопив її обома руками за шию.
У результаті вчинення вказаних дій ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді: точкових синців в нижній частині шиї ліворуч, в проекції внутрішнього краю лівої ключиці з переходом на четверте міжребір`я, саден передньої поверхні грудної клітки зліва, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень.
Цим вироком ОСОБА_2 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України.
Згідно з частиною шостою статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, розглядаючи справу, Суд виходить з того, що 05.08.2024 р. близько 10:30 в під`їзді будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт, під час якого під час якого у ОСОБА_2 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, реалізуючи який, ОСОБА_2 наніс два удари кулаком лівої руки в область грудної клітки ОСОБА_1 , в результаті чого остання не втримала рівноваги та відхилилась назад, після чого ОСОБА_2 схопив її обома руками за шию. У результаті вчинення вказаних дій ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження, у вигляді: точкових синців в нижній частині шиї ліворуч, в проекції внутрішнього краю лівої ключиці з переходом на четверте міжребір`я, саден передньої поверхні грудної клітки зліва, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень.
Щодо відшкодування матеріальної шкоди.
Частинами першою, другою, абзацом першим частини третьої статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України визначено, що об`єктами цивільних прав є речі, гроші, цінні папери, цифрові речі, майнові права, роботи та послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага.
Статтею 201 Цивільного кодексу України встановлено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.
Таким чином ОСОБА_1 має право на відшкодування збитків (шкоди) у результаті порушення 05.08.2024 р. ОСОБА_2 її цивільного права на таке нематеріальне благо, яке охороняється цивільним законодавством та є найвищою соціальною цінністю, як здоров`я, шляхом відшкодування ОСОБА_2 витрат, які ОСОБА_1 зробила або мусить зробити для відновлення свого здоров`я, зокрема, витрат на придбання необхідних для відновлення здоров`я лікарських препаратів.
У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що завдана їй матеріальна шкода вимірюється вартістю коштів на лікування та складає 1 500,60 грн.
У якості доказів понесення нею цих витрат ОСОБА_1 подала копії фіскальних чеків та копію товарного чека від 26.08.2024 р. (а. с. 11 14).
Між тим, через низьку якість копій фіскальних чеків Суд позбавлений можливості у більшості випадків з`ясувати, коли саме здійснювалася купівля вказаних у них товарів та які саме товари купувалися, зокрема, чи купувалися лікарські препарати, якщо так, то які саме та чи були вони необхідні для лікування отриманих ОСОБА_1 05.08.2024 р. легких тілесних ушкоджень.
Єдиний фіскальний чек, якій дозволяє з`ясувати дату купівлі та товар, який купувався, датований 23.08.2024 р., з нього випливає, що купувалися такі лікарські препарати як Адвокард та Гідазепам (а. с. 11).
Що стосується товарного чека від 26.08.2024 р., то з нього вбачається, що купувалися такі лікарські препарати та засоби як Олфен і спирт медичний.
Між тим, ОСОБА_1 не подано доказів, що ці лікарські препарати та засоби (Адвокард, Гідазепам, Олфен та спирт медичний) були необхідні для лікування отриманих нею 05.08.2024 р. легких тілесних ушкоджень.
При цьому Суд наголошує, що запис лікаря, зроблений у медичній картці ОСОБА_1 у серпні 2024 р., не містить таких рекомендованих для лікування лікарських препаратів та засобів (а. с. 16).
Зважаючи на наведене, Суд вважає, що ОСОБА_1 не доведено, що нею придбавалися лікарські припарити та засоби загальною вартістю 1 500,60 грн., і, якщо придбавалися, що вони були необхідні для лікування отриманих ОСОБА_1 05.08.2024 р. легких тілесних ушкоджень.
Згідно з частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення на її користь з ОСОБА_2 у якості відшкодування матеріальної шкоди грошових коштів у розмірі 1 500,60 грн. необхідно відмовити.
Щодо відшкодування моральної шкоди.
У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що діями ОСОБА_2 їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті.
В порушення наведених вище норм статей 12 та 81 Цивільного процесуального кодексу України ОСОБА_1 не подала доказів, що через дії ОСОБА_2 відбулися негативні зміни у її житті.
Разом з тим, Суд вважає очевидним те, що внаслідок наведених вище протиправних дій ОСОБА_2 ОСОБА_1 було завдано фізичного болю та страждання, а також душевні страждання.
Частинами першою та другою статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Випадки, встановлені частиною другою статті 1167 Цивільного кодексу України, не стосуються спірних правовідносин.
Таким чином ОСОБА_1 протиправними діями ОСОБА_2 було завдано моральної шкоди, і ОСОБА_1 має право на її відшкодування ОСОБА_2 .
Відповідно до частин третьої п`ятої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, Суд враховує, що моральна шкода була завдана ОСОБА_2 шляхом вчинення кримінального проступку, у матеріалах справи відсутні докази, які б дозволяли Суду оцінити глибину фізичних або душевних страждань ОСОБА_1 , однак очевидним є наявність цих страждань, у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на погіршення здібностей ОСОБА_1 або позбавлення її можливості їх реалізації у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_2 , через протиправні дії ОСОБА_2 , ОСОБА_1 змушена була звертатися до закладу охорони здоров`я (лікаря) (а. с. 15, 16), ОСОБА_1 є особою похилого віку (народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6)), ОСОБА_2 мав протиправний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні протиправних дій (кримінального проступку) визнав, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення (що встановлено вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.03.2025 р. у справі № 274/2148/25).
Зважаючи на це, враховуються вимоги розумності і справедливості, Суд вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди має становити 15 000,00 грн.
Підсумовуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а саме на її користь з ОСОБА_2 у якості відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн., в задоволенні іншої частини позову необхідно відмовити.
На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 363,36 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 150 000,00 грн.
3. У задоволенні іншої частини пощову відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 363,36 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут