ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 жовтня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/4273/25

Головуючий у першій інстанції Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1252/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Супруна О.П. від 20 травня 2025 року, місце постановлення ухвали - м. Чернігів, про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по виплаті аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені по виплаті аліментів, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за несплату аліментів, які стягувалися на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 234 552 грн. 05 коп. Також позивач ставила питання про стягнення на її користь з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.04.2025 року було прийнято до розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по виплаті аліментів, та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін у судовому засіданні на 20.05.2025 року о 10 год. 30 хв.

09.05.2025 року відповідач ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав до суду першої інстанції клопотання про зупинення провадження у даній справі до припинення його перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Оскаржуваною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.05.2025 року заяву відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі №750/4273/25 - задоволено. Зупинено провадження у справі №750/4273/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по виплаті аліментів - до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.05.2025 року мотивована тим, що із довідки Військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2025 року №1667, доданої відповідачем до клопотання про зупинення провадження у справі, вбачається, що молодший сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині з 05.03.2024 року по теперішній час. Із посиланням на те, що зміст норми пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України носить імперативний характер та покладає на суд саме обов`язок, а не право зупинити провадження у випадку перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження у справі підлягає зупиненню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.05.2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, вирішивши питання судових витрат. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що при постановленні оскаржуваної ухвали від 20.05.2025 року Деснянським районним судом м.Чернігова було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, а висновки, викладені в ухвалі суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, і тому дана ухвала підлягає скасуванню, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п.2 частини першої статті 251 ЦПК України, у матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а і докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, приймають участь у виконанні бойових завдань. До матеріалів справи відповідачем долучено довідку форми 5 №1667 від 01.05.2025 року, видану командиром Військової частини НОМЕР_1 про те, що молодший сержант ОСОБА_2 перебуває з 05.03.2024 року на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , також було долучено посвідчення учасника бойових дій i військовий квиток. Проте, належним письмовим доказом для зупинення провадження у справі, на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, є наказ по особовому складу щодо заявника, виданий відповідно до пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.03.2023 року у справі №756/3462/20, від 16.11.2023 року у справі №756/13371/20, від 14 лютого 2024року у справі №466/8799/22. За доводами апелянта, відповідачем, всупереч положенням статей: 76-81 ЦПК України, не надано до матеріалів справи належні та допустимі докази на підтвердження того, що військова частина у складі Збройних Сил України, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території України. Апелянт стверджує, що довідка форми 5 військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2025 року, військовий квиток та посвідчення учасника бойових дій не є доказами, які підтверджують наявність підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Згідно приписів ч.2 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.05.2025 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по виплаті аліментів, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.61,66), сторони даного спору належним чином повідомлені про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, у березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені по виплаті аліментів, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за несплату аліментів, які стягувалися на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 234 552 грн. 05 коп. Також позивач ставила питання про стягнення на її користь з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.04.2025 року було прийнято до розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по виплаті аліментів, та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін у судовому засіданні на 20.05.2025 року о 10 год. 30 хв.

09.05.2025 року відповідач ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав до суду першої інстанції клопотання про зупинення провадження у даній справі до припинення його перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. До вказаного клопотання ОСОБА_2 було додано: копію довідки форми 5 №1667 від 01.05.2025 року, виданої командиром Військової частини НОМЕР_1 про те, що молодший сержант ОСОБА_2 перебуває, як зазначено у довідці, з 05.03.2024 року по теперішній час на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 ; копію посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_2 , серія НОМЕР_3 від 30.11.2024 року; копію військового квитка на ім`я ОСОБА_2 , серія НОМЕР_4 від 07.10.2011 року (а.с.33-37).

Оскаржуваною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.05.2025 року заяву відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі №750/4273/25 - задоволено. Зупинено провадження у справі №750/4273/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по виплаті аліментів - до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Як вбачається із ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.05.2025 року, вирішуючи клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у даній справі, до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що із довідки Військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2025 року №1667, доданої відповідачем до клопотання про зупинення провадження у справі, вбачається, що молодший сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині з 05.03.2024 року по теперішній час. Із посиланням на те, що зміст норми пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України носить імперативний характер та покладає на суд саме обов`язок, а не право зупинити провадження у випадку перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження у справі підлягає зупиненню, до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.1, ч.2, ч.5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення даної норми права ґрунтуються на приписах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до ч.1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та Законами України.

Згідно з п.1 ч.1 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У зв`язку з військовою агресією проти України, Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні запроваджено воєнний стан з 05.30 24.02.2022 року, який продовжено відповідними Указами Президента України і який діє до цього часу.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 29.03.2023 року у справі №756/3462/20, провадження №61-7918св22. А саме: …Згідно зі статтею 1 Закону України Про Збройні Сили України Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної ухвали) (далі - Положення). Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України. Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА 3 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки він не надав наказ по особовому складу.

Як вбачається із матеріалів даної справи, молодший сержант ОСОБА_2 , згідно копії довідки Військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2025 року №1667, доданої відповідачем до клопотання про зупинення провадження у справі, перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині з 05.03.2024 року по теперішній час (а.с.34). Із копії військового квитка на ім`я ОСОБА_2 , серія НОМЕР_4 від 07.10.2011 року вбачається, що 22.01.2024 року ОСОБА_2 призвано у Збройні Сили України по мобілізації, і він проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (а.с.36-37). ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій, серія НОМЕР_3 від 30.11.2024 року (а.с.35).

До апеляційного суду 28.07.2025 року засобами поштового зв`язку надійшли письмові пояснення відповідача ОСОБА_2 (а.с.63), в яких він заперечує проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та зазначає, що він з 05.03.2024 року перебуває на військовій службі поза межами міста Чернігова у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджено наявними у справі доказами. Відповідач стверджує, що у зв`язку з перебуванням за межами міста Чернігова на військовій службі (за мобілізацією) під час оголошеного воєнного стану він позбавлений можливості виконувати процесуальні обов`язки та реалізовувати процесуальні права учасника судового процесу, його участь у судовому процесі на даний час неможлива, у зв`язку із виконанням ним військового обов`язку під час воєнного стану. До письмових пояснень відповідачем ОСОБА_2 додано копію довідки Військової частини НОМЕР_1 від 13.07.2025 року №2451 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, з якої вбачається, що молодший сержант ОСОБА_2 дійсно в період з 05.03.2024 по 21.11.2024, з 05.12.2024 по 09.07.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, перебуваючи в Донецькій обл. Покровського р-н., Курахівська міська територіальна громада, м. Курахове; російській федерації, АДРЕСА_1 . Підстава: бойовий наказ командира в/ч НОМЕР_5 №4-БH від 24.02.2023; бойове розпорядження командира в/ НОМЕР_6 №68 ДСК від 25.02.2023; бойовий наказ командира в/ч НОМЕР_7 №10-БН від 31.12.2023; бойовий наказ командира в/ч НОМЕР_1 №9-БН від 31.12.2023; бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 №3 ДСК від 01.01.2023; журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 інв.№41 від.18.10.2023 арк.159,164; журнал бойових дій військової частини НОМЕР_2 інв.№20 від 15.04.2024 арк. 29,83,90; бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 №4-БН від 27.08.2024; бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 №800/дcк від 04.09.2024; бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 №801/дcк від 04.09.2024; журнал бойових дій в/ч НОМЕР_1 (реєстраційний номер №421 від 16.08.2024) арк. №98; журнал бойових дій в/ч НОМЕР_1 (реєстраційний номер №42 від 16.08.2024) арк. №115,119,121; журнал бойових дій в/ч НОМЕР_1 інв. №4 ДСК від 12.09.2024 арк. №80, тощо.

Відповідно до ч.1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1, ч.2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до приписів ч.1 статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно положень ч.1, ч.5 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, із наданих відповідачем доказів вбачається, що ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. При цьому, згідно копії довідки Військової частини НОМЕР_1 від 13.07.2025 року №2451 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України (а.с.64), молодший сержант ОСОБА_2 дійсно в період з 05.03.2024 по 21.11.2024, з 05.12.2024 по 09.07.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, перебуваючи в Донецькій обл. Покровського р-н., Курахівська міська територіальна громада, м. Курахове; російській федерації, Курській обл., н.п. Суджа, н.п. Свердликово, н.п. Ольгівка; Сумській обл., Сумському р-ні, Юнаківській сільській громаді, селі Юнаківка, Стецьківка.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 20.05.2025 року про наявність підстав для зупинення провадження у даній цивільній справі, на підставі п.2 ч.1 статті 251 ЦПК України, не можуть бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції від 20.05.2025 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Станом на хронологічну дату постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали - 20.05.2025 року, відповідач ОСОБА_2 , відповідно до зазначених вище письмових доказів, наявних у матеріалах справи, брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, відповідно періоди: з 05.03.2024 року по 21.11.2024 року, з 05.12.2024 року по 09.07.2025 року (а.с.64).

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Розумність строків розгляду справи, згідно статті 2 ЦПК України, належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на розгляд справи упродовж розумного строку, закріплене в п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати, як право на доступ до правосуддя.

Водночас, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що право на доступ до правосуддя, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка та Шереметьєв проти України, рішення від 28 травня 1985 року у справі Ашінгдейн проти Великої Британії, рішення від 30 травня 2013 року у справі Наталія Михайленко проти України).

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються і передбачають усталений порядок їх застосування. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але і щодо національних судів (п.47 рішення Європейського Суду з прав людини від 21 жовтня 2010 року у справі Дія 97 проти України, заява №19164/04).

Тобто, принцип правової визначеності передбачає зрозумілість, прогнозованість та усталений порядок застосування процесуальних норм.

В даному випадку, норми процесуального права, зокрема, п.2 ч.1 статті 251 ЦПК України, які покладають на суд безумовний обов`язок зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, є чіткими та прогнозованими в частині того, що вони встановлюють неможливість вирішення спору у відношенні сторони спору, яка перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Розгляд справи у відношенні сторони, яка перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, в період дії воєнного стану, із порушенням приписів процесуального закону та за підстав, які не видаються переконливими, буде порушувати законні права та інтереси такої сторони і суперечити принципу юридичної визначеності (рішення Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України; п.53 рішення Європейського Суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі Устименко проти України).

Приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентують справедливий судовий розгляд щодо всіх учасників спору.

Приймаючи до уваги наведене вище, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що при постановленні оскаржуваної ухвали від 20.05.2025 року Деснянським районним судом м.Чернігова було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, а висновки, викладені в ухвалі суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, і тому дана ухвала суду підлягає скасуванню, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, не можуть бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції від 20.05.2025 року, оскільки вказані доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Виходячи із вищевказаного, апеляційний суд вважає, що висновок ухвали суду першої інстанції від 20.05.2025 року про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по виплаті аліментів, на підставі приписів п.2 ч.1 статті 251 ЦПК України, до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, узгоджується із нормами Закону, які регламентують дані правовідносини та документально підтвердженими обставинами, які встановлені судом.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , та залишення без змін ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.05.2025 року.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 травня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 31.10.2025 року.

Головуючий: Судді: