Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2392/25
Провадження № 2-о/945/114/25
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

31 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Лопіна О.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ВЧ НОМЕР_1 ; Відділ ДРАЦС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті,

встановила:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Коренко Тетяну Володимирівну сформувала у системі «Електронний суд» заяву, у якій просить встановити факт смерті військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу населеного пункту Срібне, Покровського району Донецької області.

Метою звернення до суду зазначено: правомірного виключення його зі списків особового складу Збройних Сил України; визначення його посмертного офіційного статусу як загиблого при захисті Батьківщини та соціального захисту членів його родини, які зможуть реалізувати право на одноразову грошову допомогу; реалізації членами сім`ї загиблого інших прав, що випливають з офіційно встановленого факту загибелі, а саме спадкових прав.

Ознайомившись із матеріалами заяви приходжу до наступного висновку.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України у позовній заяві повинен міститися виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

ЦПК України розрізняє наступні процедури встановлення фактів про смерть:

1.Встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом ДРАЦС факту смерті (п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України;

2.Встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку, надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України);

3.Встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України (ст. 317 ЦПК України);

4.Оголошення фізичної особи померлою (ст. 46 ЦК, ст. 305-309 ЦПК України).

Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено можливість розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у тому числі смерті особи у певний час. При цьому, підставою для звернення до суду є неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Як роз`яснено в пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин, а також вказати вірну заінтересовану особу.

Встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом РАЦС зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи.

Отже, передумовою для звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті у певний час, має передувати звернення заявника до органу РАЦСу із заявою про реєстрацію смерті особи, після одержання відмови органу РАЦСу у реєстрації факту смерті, заявник має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті особи в певний час.

Заявником до суду не долучено відмову органу РАЦСу у реєстрації факту смерті. Крім того докази, на які посилається заявник містять інформацію про те, що ОСОБА_2 10 лютого 2025 року, перебуваючи на вогневій позиції в районі н.п. Срібне зник безвісти.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Саме на вказану законодавчу норму посилається заявник у заяві.

Відповідно до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто, констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Тобто, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

Аналізуючи норми права, підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

За таких обставин, слід мати на увазі, що встановлення підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин, а не припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

У відповідності до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що заява складена без додержання вимог ЦПК України, то таку слід залишити без руху і надати заявнику строк, сім днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для їх усунення.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 294, 306, 315 ЦПК України, суддя,

постановила:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ВЧ НОМЕР_1 ; Відділ ДРАЦС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті - залишити без руху.

Заявник має право протягом строку, семи днів, з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху усунути вказані недоліки, зокрема визначитись та конкретизувати на підставі якої саме норми процесуального права заявник звертається до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Олена ЛОПІНА