Справа № 513/1423/25
Провадження № 2/513/1070/25
Саратський районний суд Одеської області
29 жовтня 2025 року суддя Саратського районного суду Одеської області Миргород В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Цонєв В`ячеслав Валентинович, до Васильківської сільської ради Болградського району Одеської області, ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання, -
В С Т А Н О В И В :
28 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , через свого представника Цонєва В.В., звернувся до Саратського районного суду Одеської області з позовом до Васильківської сільської ради Болградського району Одеської області, ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання.
У позові позивач просить встановити факт постійного проживання з матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки це може вплинути на його спадкові права.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Саратського районного суду Одеської області матеріали провадження 28 жовтня 2025 року передані для розгляду судді Миргород В.С.
Зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Саратським районним судом Одеської області та підлягає направленню за підсудністю, з таких підстав.
Питання про територіальну підсудність даного позову суд вирішує, враховуючи правила про підсудність, визначені в ст. 27 ЦПК України.
У ч. 5 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). При цьому, у ч. 2 ст. 83 ЦПК України вказано, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.
Позивач, звертаючись до цього суду з позовом, просить застосувати правило про підсудність справ за вибором позивача, передбачене у ч. 2 ст. 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності).
Так, за загальним правилом, визначеним ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Позови до юридичних осіб подаються за їх місцезнаходженням. Правило загальної підсудності поширюється на всі справи позовного провадження, за винятком тих, для яких ЦПК встановлюється інший вид підсудності ( ст. 109 ЦПК України).
Також, процесуальний закон вказує на те, що підсудність справ визначається саме за місцезнаходженням його майна відповідача або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні чи у випадку коли на утриманні позивача є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.
У зв`язку з цим, виходячи з аналізу ст. ст. 27, 28 ЦПК України, місцезнаходження майна відповідача або останнє відоме зареєстроване місце його проживання чи перебування в Україні майна мають бути встановлені достеменно. При цьому для застосування правил альтернативної підсудності також мають бути надані докази наявності на утриманні позивача дітей або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.
В протилежному випадку суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ст. 190 ЦПК України, які полягають в обов`язку надіслати ухвалу про відкриття провадження у справі учасникам справи, в тому числі і відповідачу.
При цьому звертається увага на те, що тільки після достовірного встановлення останнього відомого місця реєстрації проживання (перебування) відповідача або місця його постійного заняття (роботи), місцезнаходження його майна, суд має право в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України здійснити виклик такої особи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
У позовній заяві позивач зазначає, що має на меті встановити факт постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Також відповідачі, а саме Васильківська сільська рада Болградського району Одеської області, знаходить за адресою: АДРЕСА_2 , а відповідач ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , житловий масив «Дружниий», с. Лиманка Одеського району Одеської області.
Водночас, згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У справі №462/7217/18 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 11 липня 2019 року зазначив, що правила ст. 30 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).
Крім того, в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17 зазначено: «Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання житлово-комунальних послуг. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна. З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності».
В той же час, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18 зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладено щодо користування нерухомим майном, поширюються правила виключної підсудності.
У цій справі, встановлено, що позивач хоче встановити факт постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що в свою чергу нерозривно пов`язане з об`єктом нерухомого майна, зокрема житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Пунктом 1 ч.1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
За таких обставин вважаю, що дана справа не підсудна Саратському районному суду Одеської області, у зв`язку з чим її необхідно надіслати за підсудністю до Болградського районного суду Одеської області.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27,31,32,258,260 ЦПК України, суддя,-
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В. С. Миргород