КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8463/2025
У Х В А Л А

30 жовтня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Кашперської Т.Ц., суддів: Фінагеєва В.О., Яворського М.А., вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «РВС Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2024 року позов задоволено. Повний текст судового рішення складено 13 вересня 2024 року. Не погоджуючись із даним рішенням, ОСОБА_3 21 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку направив апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду та заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Для вирішення питання щодо можливості відкриття апеляційного провадження з суду першої інстанції було витребувано вказану справу, яка 16 квітня 2025 року надійшла до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року апеляційну скаргу було залишено без руху. Для усунення недоліків ОСОБА_2 необхідно було протягом десяти днів з дня отримання вказаної ухвали подати уточнену апеляційну скаргу із зазначенням вірної дати оскаржуваного рішення, долучити заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, надати суду копію апеляційної скарги з доданими письмовими матеріалами для позивача (АТ «РВС Банк») та долучити документи, що підтверджують сплату судового збору, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Оскільки при поданні позовної заяви підлягало сплаті 2 684 грн., за подання апеляційної скарги справляється судовий збір в розмірі 4 026 грн. (2 684 грн. х 150 % = 4 026 грн.).

Листом Київського апеляційного суду від 24 квітня 2025 року вказану ухвалу було направлено на електронну пошту ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що вказана ним особисто в апеляційній скарзі та до його електронного кабінету в системі "Електронний суд".

На а.с. 85, том 3 міститься звіт про неможливість доставки вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду до електронного кабінету ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю у заявника такого кабінету в системі "Електронний суд".

На а.с. 84 наявний звіт про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду з вмістом ухвали Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху на електронну пошту відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Листами Київського апеляційного суду від 01 травня 2025 року та 17 червня 2025 року судом було повторно направлено на поштову адресу та на електронну пошту ОСОБА_2 копію ухвали Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху.

При перевірці доставки листів на поштову адресу ОСОБА_2 . Київським апеляційним судом було встановлено, що, відповідно до інформації з офіційного сайту АТ "Укрпошта", вказані листи не були вручені адресату та підлягали поверненню з відмітками "закінчення встановленого терміну зберігання".

Крім того, Київським апеляційним судом 14 липня 2025 року було додатково направлено копію ухвали Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху на електронну пошту ОСОБА_2 , що вказана в клопотанні про ознайомлення з матеріалами справи на а.с. 18, том 3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), на підтвердження чого на а.с. 92, том 3 міститься звіт про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду з вмістом ухвали Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року на зазначену електронну пошту відповідача.

Також, 15 вересня 2025 року Київським апеляційним судом було повторно (вчетверте) направлено на поштову адресу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) копію ухвали Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху. Разом з тим, відповідно до інформації з офіційного сайту АТ "Укрпошта" 02 жовтня 2025 року поштова кореспонденція апеляційного суду з вмістом ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не була вручена відповідачу та підлягала поверненню відправнику з відміткою "закінчення встановленого терміну зберігання".

Відтак, суд здійснив всі можливі дії для повідомлення ОСОБА_2 про рух вказаної справи, направляючи чотири рази копію ухвали Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху відповідачу на зазначену ним поштову адресу та на наявні в матеріалах справи електронні пошти.

У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до приписів ч. 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Цивільний процесуальний закон покладає на сторони обов`язок щодо добросовісності їх дій, оскільки вона сприяє встановленню дійсних прав та обов`язків сторін у спірних правовідносинах. Лише здійснення сторонами своїх процесуальних прав для досягнення тих процесуальних цілей, які визначені законом, та сумлінне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків може забезпечити справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи, у межах якого будуть встановлені дійсні права та обов`язки сторін. Добросовісність у відповідному контексті слід розуміти як використання правових важелів процесуального статусу сторони виключно для досягнення встановленої законом процесуальної мети.

Так, виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування причин поважності пропуску цього строку та зазначення доказів на підтвердження таких причин.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення скарги стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, що не залежать від волі особи.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.

Саме на скаржника покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження судового рішення.

Як вбачається зі змісту ухвали Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року, в поданій апеляційній скарзі відповідачем була вказана вимога про скасування рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року. Разом з тим, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та матеріалів справи №757/51906/23-ц, рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року відсутнє, проте, наявне рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2024 року, яким позов АТ «РВС Банк» задоволено, а також наявна ухвала Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року про відкриття провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження в прохальній частині відповідачем не було конкретно зазначено процесуальний документ суду першої інстанції, строк на апеляційне оскарження якого він просить поновити. Проте, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач оскаржує саме рішення суду першої інстанції, а не ухвалу про відкриття провадження.

Крім того, відповідачем не обґрунтовано наявність поважних підстав для подання апеляційної скарги 21 лютого 2025 року на рішення суду першої інстанції, якщо копію рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2024 року (копія даного рішення долучена відповідачем до апеляційної скарги, відтак, наявні підстави вважати, що саме це рішення першої інстанції ним оскаржується) було отримано 20 грудня 2024 року, відповідно до витягу з електронної пошти відповідача, що долучена ним до апеляційної скарги. Причин неподання апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання рішення (20 грудня 2024 року) відповідачем не зазначено. Апеляційну скаргу відповідачем було подано лише 21 лютого 2025 року.

Відтак, для усунення недоліків апеляційної скарги відповідачу необхідно було подати до суду уточнену редакцію апеляційної скарги із зазначенням оскаржуваного рішення суду першої інстанції та вказати поважні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження даного рішення.

Станом на 30 жовтня 2025 року ОСОБА_2 недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, якою визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 6 ст. 357 ЦПК України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга була подана ОСОБА_2 з пропуском строку на апеляційне оскарження, яку ухвалою Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Протягом даного часу, а саме з дня постановлення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, ОСОБА_2 не цікавився рухом апеляційного провадження у даній справі та не усував недоліки апеляційної скарги. Таким чином, оскільки недоліки апеляційної скарги не були належним чином усунуті, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Керуючись ст. 185, 356, 357 ЦПК України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2024 року визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.