КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Желепи О.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Матійчук Г.О., дата складення повного судового рішення не зазначена,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення недоплачених коштів за квартиру та моральної шкоди, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення недоплачених коштів за квартиру та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначає, що 05 вересня 2022 року відбувся продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала позивачці на праві спільної часткової власності разом із братом ОСОБА_4 та сестрою ОСОБА_5 .

Вказує, що під час продажу квартири, перебуваючи в кабінеті нотаріуса, разом з ріелторами покупців (відповідачів), останні співпрацювали і надали інформацію щодо збільшення боргу за комунальні послуги в квартирі, що була предметом продажу, в два рази, який начебто становив 250 000 грн, при цьому ніяких підтверджуючих документів цьому твердженню надано не було.

Позивачці в категоричній формі повідомлено, що у разі несплати заборгованості договір купівлі-продажу буде недійсним і їй доведеться сплатити великий штраф. Під моральним тиском вона була змушена дати згоду на ці умови.

Зазначає, що загальна вартість квартири, за яку здійснювався продаж, становила 65 000 доларів, які розподілялись між нею, сестрою і братом. Зауважує, що сума заборгованості була вдвічі завищена ніж насправді була, але позивачка сплатила витребувану суму на користь покупців (відповідачів) в розмірі 3 300 доларів, яку вона за розпискою позичила у свого брата ОСОБА_4 .

Після укладання угоди позивачка отримала від комунальних підприємств ПАТ «АК «Київводоканал» та КП «Київтеплоенерго» документи про дійсну суму боргу, яка за період вересень-жовтень 2022 року складала 127 143,07 грн, а не 250 000 грн.

Вказує, що позивачку шантажем змусили віддати 122 856,93 гривень або 3 121,58 доларів США у вигляді неіснуючого комунального боргу. Під тиском усіх присутніх зі сторони покупця та самих покупців вона вимушена була сплатити цей неіснуючий борг, щоб угода не була зірвана і вона в підсумку могла придбати іншу квартиру, за яку раніше дала завдаток. При цьому, вона під тиском віддала гроші саме покупцям, а не сплатила комунальним підприємствам, перед якими був борг.

Посилаючись на наведені обставини вказує, що діями відповідачів їй спричинено моральну шкоду, яка полягає у приниженні людської честі та гідності. Розмір моральної шкоди оцінює у 4 000 доларів.

Вказує, що у зв`язку із наданням професійної правничої допомоги сплатила 13 000,00 гривень за підготування претензії для досудового врегулювання спору та 21 500,00 гривень за підготовку позовної заяви.

Мотивуючи наведеним, просить:

- стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неправомірно отримані кошти у подвійному розмірі в сумі 6 719,40 доларів США, що дорівнює 245 719,05 гривень;

- стягнути солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду за завдані збитки у розмірі 4 000,00 доларів США, що дорівнює 146 274,40 гривень;

- стягнути солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34 500,00 гривень.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що співставивши рахунки-повідомлення за серпень 2022 року (станом на 01 вересня 2022 року) та жовтень 2022 року (станом на 01 листопада 2022 року) можна дійти висновку, що за квартирою АДРЕСА_2 станом на 01 вересня 2022 року обліковувалась заборгованість по комунальних послугах, яка «перейшла» до покупців цієї квартири - подружжя ОСОБА_6 . Отже, вимога пункту 16 договору купівлі-продажу квартири від 05 вересня 2022 року та попереднього договору про наміри від 19 серпня 2022 року щодо сплати існуючих заборгованостей, продавцями виконана не була.

Суд вказав, що позивач не надала суду доказів вимагання від неї з боку покупців сплати грошових коштів в рахунок сплати заборгованості по комунальних послугах, ані в сумі 250 000 грн, ані в сумі 127 143,07 грн, ані будь-якої іншої суми в гривнях або доларах.

Також суд вказав, що позивачка не довела порушення її прав відповідачами.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Стверджує, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що позивачка не довела порушення своїх прав, оскільки фактичні обставини свідчать про протилежне. Відповідно до статті 655 ЦК України, договір купівлі-продажу передбачає обов`язок покупця сплатити продавцю узгоджену грошову суму, однак суд не дослідив, яку саме суму отримала позивачка при укладенні договору. Відповідно до пунктів 6-7 розділу II Положення НБУ №148, розрахунки між фізичними особами за договорами, що підлягають нотаріальному посвідченню, можуть проводитись готівкою лише в межах 50 000 грн, а суми, що перевищують цей ліміт, мають бути сплачені шляхом безготівкового переказу. Суд не перевірив фактичне дотримання цих вимог та не встановив, у який спосіб і в якому розмірі була проведена оплата.

Також суд не надав належної оцінки довідкам про заборгованість, які підтверджують, що реальний борг становив 127 143,07 грн, а не 250 000 грн, як стверджували відповідачі.

За змістом частини 2 статті 230 ЦК України сторона, що застосувала обман, зобов`язана відшкодувати збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду. Обман може полягати як у наданні неправдивої інформації чи підроблених документів, так і в умисному замовчуванні істотних обставин. Відповідачі ввели позивачку в оману під час укладення договору купівлі-продажу квартири, чим спричинили їй як матеріальну, так і моральну шкоду.

Зазначає, що введення позивачки в оману негативно вплинуло на її психоемоційний стан, викликало стрес, хвилювання та тривале нервове напруження, пов`язані з необхідністю самостійного захисту своїх прав що є підставою для стягнення моральної шкоди.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

24 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Сметанікова А.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву посилається на необґрунтованість та безпідставність апеляційної скарги, оскільки доводи апеляційної скарги не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Посилання на порушення "Положення про ведення касових операцій", затверджених постановою Національного банку України №148 від 29 грудня 2017 року, є безпідставним, оскільки обсяг грошових розрахунків між сторонами підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, який сторони підписали без зауважень і претензій. Заборгованість за комунальні послуги не є предметом договору купівлі-продажу та відповідно не впливає на дійсність правочину.

Відповідно до звичаїв ділового обороту саме продавці зобов`язані погасити всі комунальні борги до відчуження житла, чого вони не зробили, оскільки ОСОБА_1 не подавала показники лічильників, через що суми заборгованості в довідках не відповідали фактичним.

Укладений договір купівлі-продажу квартири між трьома продавцями ( ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ) і двома покупцями ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) підтверджує отримання всієї узгодженої суми та відсутність будь-яких претензій на момент підписання. Твердження про обман або моральний тиск з боку покупців є голослівними та не підтверджені доказами. Згідно з договором сторони прямо засвідчили, що діяли добровільно, усвідомлено та без будь-якого тиску, помилки чи обману.

Розрахунок заборгованості за комунальні послуги в сумі 124 137,65 грн був узгоджений сторонами та сплачений продавцями добровільно. Інші кошти, на які посилається позивачка, не передавалися, а розписка, видана не відповідачам, не створює для них жодних обов`язків.

Вказує, що дії позивачки, спрямовані на подання безпідставного позову та апеляційної скарги, свідчать про зловживання процесуальними правами, що суперечить вимогам статті 44 ЦПК України. Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, тому рішення є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга ? необґрунтованою.

Вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 7 000,00 гривень.

Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін, стягнути судові витрати у суді апеляційної інстанції.

5. Позиція учасників справи.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Бешлега А.В. підтримали подану апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в режимі відеоконференції - адвокат Сметаніков А.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки не повідомляла.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідачки ОСОБА_3 , оскільки її неявка не перешкоджає розгляду справи.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Бешлеги А.В., пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сметанікова А.В., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

З матеріалів справи установлено, що 19 серпня 2022 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено попередній договір, відповідно до якого продавці та покупці зобов`язуються у майбутньому, в термін до 19 вересня 2022 року до 18:00 години, укласти договір купівлі-продажу квартири у нотаріальній формі на умовах, визначених цим договором у приміщенні Романченка В.В., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу (адреса розташування робочого місця: АДРЕСА_3 ).

Згідно пункту 4 попереднього договору сторони домовились, що продавці знімуть з реєстрації проживання зареєстрованих осіб до укладення основного договору та будуть мати всі необхідні документи для відчуження квартири (зокрема правовстановлюючі документи на квартиру, довідку з БТІ (за необхідності), технічний паспорт, довідку про відсутність заборгованості по оплаті комунальних послуг, довідку електропостачальної організації про стан розрахунків за електроенергію тощо. Крім того, продавці зобов`язуються у разі наявності на момент укладання основного договору погасити будь-які заборгованості, зокрема перед Державою, третіми особами, вилучити арешти, не мати в наявності записів щодо себе в Єдиному реєстрі боржників тощо, які будуть перешкодою для посвідчення основного договору, до укладення основного договору (а.с. 23-24 зворот).

05 вересня 2022 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , відповідно до якого продавці передали (продали) у власність покупців, а покупці прийняли (купили) у спільну часткову власність, по частці кожний, квартиру і зобов`язуються сплатити певну грошову суму, на умовах, встановлених цим договором (а. с. 21-22).

Згідно пункту 2 договору продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 2 376 400,00 гривень, що за курсом НБУ станом на день укладення цього договору, становить еквівалент 65 000,00 доларів США, які продавці отримали від покупців повністю до підписання цього договору, згідно обсягу їх часток у праві спільної часткової власності на квартиру.

Згідно пункту 16 вказаного договору продавці зобов`язуються знятись з реєстрації з місця проживання в квартирі до 07 вересня 2022 року, сплатити кошти за всі комунальні послуги, електроенергію, теплоенергію, в тому числі заборгованості, що нараховуються за вказаною квартирою... Якщо під час переукладення покупцями договорів по житлово-комунальним послугам чи під час повірки засобів обліку споживання ресурсів (лічильників), що стосуються квартири, виявиться заборгованість, належна продавцям, станом на день укладання цього договору, продавці зобов`язуються погасити (сплатити) таку заборгованість протягом 10 календарних днів з моменту її виявлення та пред`явлення покупцями вимоги продавцям з оплати такої заборгованості (а. с. 22).

Згідно даних розписки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 убачається, що ОСОБА_1 взяла у ОСОБА_1 3 300 доларів США в залог 1/3 квартири при купівлі за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 25).

Згідно даних листа КП "Київтеплоенерго" б/н убачається, що станом на 01 вересня 2022 року загальна заборгованість за житлово-комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 , становить 51 160,32 гривень (а.с. 26).

Згідно даних інформаційної довідки №222 АК «Київводоканал» від 24 листопада 2022 року убачається, що заборгованість за спожиті послуги становить 47 024,66 гривень (а.с. 28).

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.

Колегією суддів установлено, що позивачка у справі разом з іншими співвласниками продали відповідачам квартиру АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі шляхом обману вказали, що за квартирою обліковується заборгованість за спожиті комунальні послуги на загальну суму 250 000 грн, внаслідок цього, позивачку, за її твердженням, шантажем змусили віддати 122 856,93 гривень або 3 121,58 доларів США у вигляді неіснуючого комунального боргу.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частинах 1, 2 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В обґрунтування передачі коштів відповідачам позивачка посилається на розписку, складену між нею та її братом ОСОБА_1 про отримання коштів у борг. Разом з цим, матеріали справи не містять жодних доказів передачі грошових коштів саме відповідачам.

Надаючи оцінку твердженням позивачки щодо передачі грошових коштів під впливом обману, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина 1 статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України) (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 березня 2018 року в справі № 644/10675/15-ц (провадження № 61-846св17), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2024 року у справі № 369/12714/19 (провадження № 61-584св23)).

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 березня 2018 року в справі № 644/10675/15-ц (провадження № 61-846св17), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2024 року у справі № 369/12714/19 (провадження № 61-584св23)).

Аналіз викладеного дозволяє зробити висновок, що обов`язок доведення обману під час вчинення правочину покладено на позивача. У разі доведення вчинення обману, наслідком цього є визнання недійсним правочину.

Разом з цим, звертаючись до суду із цим позовом, позивачкою не заявлено вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу з підстав введення її в оману, отже посилання позивачки на норму закону, яка визначає підстави недійсності правочину, вчиненого під впливом обману, є помилковими.

Ураховуючи наведене, оскільки позивачкою не доведено передачу відповідачам грошових коштів у визначеному нею розмірі, вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу недійсним не заявлялось, апеляційний суд уважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошових коштів.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині вирішення вимог про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно положень статей 23, 1167 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню лише у разі доведення вини заподіювача, протиправності його дій, наявності моральних страждань і причинного зв`язку між ними.

Тобто, відшкодування моральної шкоди залежить від конкретних обставин справи та вимагає доведення факту шкоди, протиправності дій, причинно-наслідкового зв`язку та її впливу на особу.

При цьому, розподіл тягаря доказування відбувається таким чином: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

У цій справі позивачкою не надано доказів на підтвердження факту заподіяння їй моральної шкоди, а в діях відповідачів відсутня така неправомірна поведінка, яка б мала наслідком відшкодування моральної шкоди, відтак суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Доводів в частині вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 30 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова