Справа № 461/1827/25
Провадження № 2/461/1243/25
У Х В А Л А

Іменем України

27.10.2025 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі:головуючого судді Мисько Х.М.,

за участю секретар судового засідання Козака Ю.Р.,

представника позивача

- ОСОБА_1 ОСОБА_2

за участю представника відповідача Кравчука П.І.,

третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Кравчука Петра Івановича у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про захист прав споживача та визнання недійсним протоколу зборів,-

в с т а н о в и в :

у провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про захист прав споживача та визнання недійсним протоколу зборів

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.03.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Кравчук П.І. у судовому засіданні просив залишити позовну заяву без розгляду, у зв`язку із тим, що позов подано ОСОБА_4 , яка є неналежним представником, тобто особою, яка не має права звертатися до суду від імені позивачп ОСОБА_5 .

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_2 проти клопотання заперечив, вважає, що позов подано належним представником позивача, що підтверджується довіреністю, яка міститься у матеріалах справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 проти вимог клопотання заперечив повністю, покликаючись на його безпідставність.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи суд, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У статті 174 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до частин першої, другої статті 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно із частиною першою статті 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Статтями 46, 47 ЦПК України передбачено, що вони можуть мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони (цивільна процесуальна правоздатність) та здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем у справі зазначена ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 .

Згідно із чч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (частина сьома статті 177 ЦПК України).

Представництво за своєю природою - це організаційне правовідношення, змістом якого є повноваження однієї особи (представника) діяти від імені, в інтересах іншої особи, яке виникає з договору, закону, акта органу публічної влади. Крім того, представництвом є діяльність представника, спрямована на реалізацію наданих йому повноважень. Змістом відносин представництва є повноваження, без яких останнє не може існувати. Як повноваження розуміють систему двох суб`єктивних прав представника, одне з яких є абсолютним, інше - відносним. Абсолютне право представника містить у собі можливість вчинення певних дій від імені та в інтересах особи, а відносне право полягає у тому, що представник вправі розраховувати на те, що всі юридичні наслідки, створені його діями, виникнуть лише для особи, яку він представляє, а не для самого представника.

Разом з тим, суд зазначає, що реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Враховуючи наведене, обов`язок суду перевірити належність доказів наявності у представника права вчиняти конкретну процесуальну дію зумовлений, головним чином тим, що такий представник виступає самостійно в суді від імені довірителя (особи, яка відмовилася захищати в суді свої права в порядку самопредставництва) і виконує процесуальні дії виключно в інтересах довірителя, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для нього права та обов`язки.

Крім того, суд зобов`язаний перевірити щонайменше дві складових представництва, а саме факт наявності повноважень на представництво інтересів певної особи та обсяг таких повноважень, зокрема право на звернення з відповідним процесуальним документом до суду у конкретний момент часу.

Таким чином, позовна заява може бути складена, підписана та подана до суду як самим позивачем, так і його представником, якщо йому надані такі повноваження.

Заслухавши доводи учасників судового процесу, до початку розгляду справи по суті, судом з`ясовано, що матеріали справи містять довіреність, посвідчену 22.10.2025 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І., реєстровий номер 1820, відповідно до якої ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_2 представляти її інтереси в судах всіх інстанцій загальної юрисдикції, в тому числі в місцевих, апеляційних, вищих спеціалізованих судах, перед всіма юридичними та фізичними особами, а також у всіх органах, установах і організаціях, незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також бути її представником з усіма необхідними повноваженнями, перед всіма юридичними та фізичними особами, в усіх державних, громадських,господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх форм власності та галузевої належності, в тому числі в органах державної влади та місцевого самоврядування та їх структурних підрозділах будь якого рівня та будь-якої спрямованості,в інспекціях, в житлово експлуатаційних службах, ОСББ, в Управлінських компаніях Управителя БЖБ, Державні санітарно епідеміологічній службі України, в органах державної пожежної охорони, в органах газо-,енерго-, тепло,-водопостачання, в центрах надання адміністративних послуг, в бюро технічної інвентаризації з приводу підписання та отримання відповідних документів щодо квартири АДРЕСА_1 та нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні встановлено, що позовна заява від імені ОСОБА_5 підписана ОСОБА_4 , на підставі Договору доручення від 08.03.2025 року.

Разом з тим, із вказаної позовної заяви не вбачається, які права та законні інтереси ОСОБА_4 порушені, натомість за захистом своїх прав фактично звертається Поліщук Анна Василівна, яка уповноважила на представництво інтересів особи, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 62 ЦПК України, довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Водночас, згідно зі статтею 245 Кодексу, посвідчити довіреність мають право й інші посадові, службові особи. Такі документи прирівнюються до нотаріально посвідчених. Так: довіреність військовослужбовця або іншої особи, яка перебуває на лікуванні у госпіталі, санаторії та іншому військово-лікувальному закладі, може бути посвідчена начальником цього закладу, його заступником з медичної частини, старшим або черговим лікарем; довіреність військовослужбовця, а в пунктах дислокації військової частини, з`єднання, установи, військово-навчального закладу, де немає нотаріуса чи органу, що вчиняє нотаріальні дії, також довіреність працівника, члена його сім`ї і члена сім`ї військовослужбовця може бути посвідчена командиром (начальником) цих частини, з`єднання, установи або закладу; довіреність особи, яка тримається в установі виконання покарань чи слідчому ізоляторі, може бути посвідчена начальником установи виконання покарань чи слідчого ізолятора; довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами; довіреність суб`єкта права на безоплатну вторинну правову допомогу, за зверненням якого прийнято рішення про надання такої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Разом з тим, до позовної заяви не додано примірника довіреності, посвідченої нотаріально, у відповідності до вимог ч.2 ст. 62 ЦПК України.

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

У разі, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано, така заява повертається позивачеві (пункт 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України).

Передбачений пунктом 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України процесуальний наслідок суд застосовує до відкриття провадження у справі. Якщо про вказані обставини стало відомо після відкриття провадження у справі, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо його подала особа, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; якщо від імені заінтересованої особи його подала особа, яка не має повноважень на ведення справи (пункти 1 і 2 частини першої статті 257 ЦПК України).

З врахування наведених обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст.197, 257, 260-261 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Кравчука Петра Ігоровича у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про захист прав споживача та визнання недійсним протоколу зборів - задовольнити.

Позов ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про захист прав споживача та визнання недійсним протоколу зборів залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, чий позов було залишено без розгляду, може звернутися до суду з таким самим позовом повторно після усунення причин, що стали підставою для залишення позову без розгляду.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлений 30.10.2025 року.

Суддя Х.М.Мисько