Справа № 505/2156/25
№ 2/505/2606/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року м.Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої - судді Ващук О.В.,

за участю секретаря судового засідання Федорцової І.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Подільськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У червні 2025 року до Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в інтересах якого діє представник Какун А.С., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13689,72 грн.

Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 04 липня 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До початку розгляду справи по суті, а саме 29 серпня 2025 року від представника позивача Чечельницької А.О. до суду надійшла заява про закриття провадження у вказаній справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки станом на 29 серпня 2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором №79128782 від 18 липня 2024 року перед позивачем погашена.

Крім того, представник позивача просила повернути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028 грн. та направити електронне подання до відповідного органу казначейства для повернення ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судового збору.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, а також подану заяву, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з правилами ч.1 ст.13, ч.2 ст. 49 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, позивач вправі не підтримувати заявлений позов.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 ч.1 ст.255 ЦПК України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом даного позову є стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором №79128782 від 18 липня 2024 року в розмірі 13689,72 грн.

З огляду на викладене, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку із відсутністю предмета спору.

За подачу даного позову до суду позивач сплатив 3028 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №115496 від 20 травня 2025 року, наявною в матеріалах справи (а.с.1).

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи сплату позивачем судового збору та закриття провадження у справі через відмову позивача від позову, до прийняття судом рішення у справі, суд вважає необхідним вирішити питання про повернення позивачу 50 відсотків сплаченої суми судового збору, а саме 1514 грн. (50 % від 3028 грн.), відповідно клопотання в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Крім того, вимога представника позивача щодо направлення електронного подання до відповідного органу казначейства для повернення ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судового збору не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Положенням ч. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

07 січня 2025 року набрав чинності наказ Міністерства фінансів України від 26.11.2024 №606 "Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.12.2024 №1888/43233.

Даним наказом внесено зміни до механізму повернення судового збору у випадках, визначених ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до нового порядку органи Казначейства здійснюють повернення судового збору у всіх випадках виключно на підставі електронного подання, сформованого органом, що контролює справляння надходжень бюджету.

Для повернення судового збору платнику необхідно звернутися із заявою до відповідного суду. Разом із заявою про повернення коштів судового збору з бюджету платником подається оригінал або копія платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення судового збору складається платником із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника (суб`єкта господарювання) (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), дата та номер судового рішення, яке набрало законної сили (у разі повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (за згодою), сума коштів, що підлягає поверненню (перерахуванню), причина повернення (перерахування) коштів з бюджету, найменування банку або небанківського надавача платіжних послуг, місцезнаходження банку (у разі повернення коштів в іноземній валюті (латиницею), в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності).

Отже, з огляду на приписи ст. 7 Закону України "Про судовий збір", статті 19 Конституції України, ЦПК України, Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, суд доходить до висновку, що на платника судового збору покладається вчинення дій щодо подання заяви про повернення судового збору до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, в якій, зокрема, має бути зазначено дата та номер судового рішення, яке набрало законної сили (в разі повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого).

Сам платник судового збору має подати власну заяву про повернення коштів з бюджету разом з оригіналом чи копією платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Суд зазначає, що ні нормами ЦПК України, ні Закону України "Про судовий збір", ні іншим діючим нормативним актом не передбачено обов`язок суду на цій стадії формувати в системі дистанційного обслуговування "Клієнт казначейства - Казначейство" електронне подання від імені платника про повернення з бюджету судового збору та направлення його на виконання до відповідного органу Казначейства.

Суд бере до уваги статтю 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому в суду відсутні наразі підстави для оформлення в системі дистанційного обслуговування "Клієнт казначейство - Казначейство" електронне подання про повернення з бюджету судового збору та направлення його на виконання до відповідного органу Казначейства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача Чечельницької А.О. в частині направлення подання про повернення судового збору з бюджету до органу Казначейства, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 13, 49, 142, 255, 259-261, ст.353 ЦПК України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №79128782 від 18 липня 2024 року на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про повернення судового збору задовольнити частково.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 50 відсотків судового збору, сплаченого на підставі платіжної інструкції №115496 від 20 травня 2025 року, що становить 1514 грн. за реквізитами ПАТ «ТАСкомбанк», IBAN № НОМЕР_1 , .

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Ващук