532/1039/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Тесленко Т. В.

з участю секретаря

судового засідання Климченко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки цивільну справу за позовною заявою ФОП « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

01 травня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області звернувся ФОП « ОСОБА_1 » з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у порядку регресу.

Позивач вказував, що відбулося ДТП з вини відповідача, про що надані докази у справі. Потерпілій особі ПрАТ «СК «ВУСО» підраховано та здійснено страхову виплату в сумі 72 088,16 грн. Ці кошти були перераховані на рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 для відновлення пошкодженого автомобіля. Страхова компанія АТ «СГ «ТАС» , якою був застрахований транспортний засіб відповідача, виплатила ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування в сумі 51 966,06 грн, однак залишок становить 18 449,00 грн. Оскільки, ПрАТ «СК «ВУСО» та позивач уклали договір про відступлення права вимоги за договорами страхування від 29.07.2024, останній набув права вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 5038891 від 19.10.2020. Через ігнорування відповідачем вимоги про відшкодування збитків в порядку регресу від 10.08.2024, позивач просить суд стягнути збитки в сумі 18 442,10 грн та понесені ним судові витрати.

05 травня 2025 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд у підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 09.06.2025, яке в подальшому відклалося через неявку сторін на 14.07.2025.

14 липня 2025 року сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися: позивач у заяві до суду прохав розгляд справи проводити за його відсутності; від відповідача жодних клопотань, відзивів, заперечень чи заяв до суду не надходило.

Ухвалою суду від 14 липня 2025 року закрито підготовче провадження в справі та призначено її розгляд по суті на 29 жовтня 2025 року.

Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи.

Представник позивача направив на адресу суду клопотання, де позовні вимоги підтримав та прохав справу розглянути без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 жодних заяв, клопотань, відзивів, заперечень до суду не надавав.

Суд, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 02.09.2021 о 10:00 год., керуючи автомобілем Богдан А-09202, н/з НОМЕР_1 ОСОБА_2 у м. Києві по Дарницькій площі, в порушення п.2.3б, 13.1 ПДР України не дотримався бокового інтервалу внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Subaru Outback, н/з НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2021 у справі № 755/15883/21. Суд визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На час настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Потерпілого була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», що підтверджується договором добровільного страхування наземного траспорту № 5038891 від 19.10.2020, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням забезпеченого транспортного засобу Subaru Outback, н/з НОМЕР_2 .

Потерпіла особа від вказаної ДТП ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування.

Співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» 02.09.2021 було здійснено огляд автомобіля Subaru Outback, н/з НОМЕР_2 та складено акт (протокол) огляду ТЗ заяви на виплату, фото-таблицю пошкоджень, розрахунок суми страхового відшкодування.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором добровільного страхування наземного траспорту № 5038891 від 19.10.2020, на підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у сумі 72 088,16 грн, що підтверджується платіжними дорученнями про виплату страхового відшкодування № 20292 від 20.12.2021 та № 51297 від 25.10.2021.

Перерахована сума страхового відшкодування для відновлення ТЗ на СТО ФОП ОСОБА_3 автомобіля Subaru Outback, н/з НОМЕР_2 .

Загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав 18 449,00 грн.

Транспортний засіб Богдан А-09202, н/з НОМЕР_1 , яким керував відповідач на момент ДТП від 02.09.2021 був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту АР № 9829775 в АТ «СГ «ТАС».

АТ «СГ «ТАС» визнало подію страховою та здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу АР № 9829775 з урахуванням амортизаційного зносу та вирахування франшизи в розмірі 51 966,06 грн.

Враховуючи недостатність страхової виплати, для повного відшкодування завданої шкоди відповідач повинен виплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою страхової АТ «СГ «ТАС», що склала 18 442,10 грн.

Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі з урахуванням всіх доповнень.

Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду заподіяну відповідачем внаслідок ДТП від 20.12.2021, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало праворегресної вимоги до ОСОБА_2 щодо стягнення суми виплати страхового відшкодування, а саме 18 442,10 грн.

Страхування це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України (надалі також «ЦК України»), Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.

Згідно з ст. 999 ЦК України, Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст. 5 Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За ч. 4 ст. 82 Цивільно-процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 902/201/19).

У постанові від 11.12.2019 у справі № 320/4938/17 Верховний Суд наголосив, що преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Тому, обставина вини Відповідача встановлена рішенням суду та не повинна доказуватися при розгляді цієї справи.

Статтею 33 Закону встановлено порядок дій осіб, у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення регламентної виплати. Зміст та строки вчинення цих дій розкриваються в таких приписах Закону.

Так, за правилами п. 35.1 ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (редакції чинній на момент ДТП), для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, подає страховику (або за умови наявності підстав, передбачених у ст. 41 МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту ст. 559 та ст. 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, визначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки (такий же висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц).

За приписами ст. 22.1 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи спори зазначеної категорії, суди дотримуються усталеної практики, згідно з якою до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (наведене роз`яснення міститься у п.п. 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

29.07.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 уклали договір № 29/07/2024 про відступлення права вимоги від 29.07.2024 , відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких викладено в Додатку № 1 до цього договору. В тому числі, новий кредитор отримав право відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 5038891 від 19.10.2020.

За ч. 1 ст. 512 ЦК України, Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

З метою досудового врегулювання спору, 10.08.2024 відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу ( рекомендований лист № 567). Однак, ця вимога була проігнорована ним.

Отже, позивач набув право зворотньої вимоги до відповідача, що підтверджується матеріалами справи, тому його позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Потрібно стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , завдані збитки в порядку регресу у розмірі 18 442,10 грн ( вісімнадцять тисяч чотириста сорок дві грн 10 коп).

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн (а.с.56).

За ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Для підтвердження понесених витрат на послуги адвоката, йому необхідно: укласти у письмовій формі договір; включити до договору умови про порядок визначення вартості наданих послуг за ведення відповідної судової справи (почасова оплата, фіксована сума тощо); включити до договору посилання на реквізити або сторін судової справи, у якій надається правнича допомога; детально фіксувати послуги, які надаються у рамках ведення відповідної судової справи, їх обсяг (витрачений час) та вартість (якщо окремі послуги мають різну вартість); детально фіксувати витрати, які понесені адвокатом у зв`язку із наданням послуг щодо ведення відповідної судової справи (витрати на відрядження, нотаріальні послуги, переклад документів тощо); належно оформляти та зберігати документи, що підтверджують такі витрати; належним чином оформляти платіжні документи під час здійснення оплати послуг адвоката.

Адвокатом Трикоз Д. Є. надано суду договір про надання правничої допомоги від 01.02.2024, додаткову угоду № 1 Акт приймання-передачі № 88 від 01.02.2024 на 12 793,30 грн, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 18.10.2024 (а.с.50-53).

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд вважає, що заявлена сума гонорару за надану правову допомогу не є співмірною з вимогами ст. 137 ЦПК України та не відповідає складності цієї справи.

Тому потрібно стягнути судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 6000,00 грн, що є достатнім для виконання перелічених у наданих представником позивача доказах про надання ним послуг та виконаних робіт.

Керуючись статтями 12, 81, 83, 89,137, 141,244, 258, 282, 284, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ФОП « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , завдані збитки в порядку регресу у розмірі 18 442,10 грн (вісімнадцять тисяч чотириста сорок дві грн 10 коп).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцть грн 20 коп) грн та за правничу допомогу в сумі 6000,00 (шість тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

29.10.2025 складено повне судове рішення.

Суддя