Провадження № 2/361/5795/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.25

18 вересня 2025 р. м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Писанець Н.В.,

при секретарі Михальова К.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана справа. В обґрунтування позовних вимог представником позивача ОСОБА_2 зазначено наступне.

Між сторонами було укладено шлюб 08.01.2022 року, зареєстрований у Броварському відділі реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис 03. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Шлюб було розірвано між сторонами рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2025р. у справі №361/10547/24, яке набрало законної сили 04.03.2025р.

За період шлюбу, сторонами було придбано рухоме майно, а саме: 08.08.2023 року легковий автомобіль марки SKODA, модель FABIA, номер шасі: НОМЕР_1 , синього кольору, номерний знак НОМЕР_2 що підтверджується договором купівлі-продажу №3243/2023/3979776, оформлений у Територіальному сервісному центрі МВС 3243 РСЦ ГСЦ МВС в м.Бровари Київської області. Вказаний автомобіль, починаючи з часу фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, знаходиться у фактичному користуванні відповідача ОСОБА_4 .

Представником позивача зазначено, що для купівлі вищевказаного автомобілю, грошові кошти, окрім сторін, надавав батько позивача, які вона переводила на картковий рахунок відповідача у загальній сумі 100 000,00 грн.

Враховуючи усталений порядок користування подружжям спірним транспортним засобом, просить суд визнати спільним сумісним майном подружжя та поділити його виділивши на праві власності відповідачу ОСОБА_4 автомобіль марки SKODA, модель FABIA, номер шасі: НОМЕР_1 , синього кольору, номерний знак НОМЕР_2 , припинивши право спільної сумісної власності позивача ОСОБА_1 в цьому майні.

Для рівнозначності розподілу спільного майна подружжя ОСОБА_5 , стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки майна в сумі 93500,00 грн. (187000,00 грн. /2 = 93500,00) та понесені судові витрати.

Присутня у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Дімура І.Ю. збільшили позовні вимоги, просили суд відступити від засад рівності часток подружжя при поділі майна, оскільки позивач та її батько вклали у придбання спірного автомобілю більшу частину коштів, ніж відповідач, який не мав значного доходу на той момент та витрачав їх на власні потреби, та просили стягнути на користь позивача грошову компенсацію у розмірі 2/3 від вартості транспортного засобу у сумі 100 000,00 грн. наполягали на їх задоволенні.

Присутня у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги визнала частково, підтвердила обставини укладення та припинення шлюбу сторін, а також факт купівлі за період шлюбу спірного автомобілю за зазначену у позові вартість. Підтримала вимогу позивача щодо поділу майна подружжя, визнання права власності на автомобіль за відповідачем та стягнення вартості його частки на користь позивача, однак, вважає належною вартість майна на момент розгляду справи судом, та просить врахувати її у відповідності за консультативним висновком ТОВ «ЄСП Капітал» від 31.01.2025р. у сумі 149954,00 грн.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб 08.01.2022 року, зареєстрований у Броварському відділі реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис 03. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Шлюб було розірвано між сторонами рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2025р. у справі №361/10547/24, яке набрало законної сили 04.03.2025р.

За період шлюбу, сторонами було придбано рухоме майно, а саме: 08.08.2023 року легковий автомобіль марки SKODA, модель FABIA, номер шасі: НОМЕР_1 , синього кольору, номерний знак НОМЕР_2 що підтверджується договором купівлі-продажу №3243/2023/3979776, оформлений у Територіальному сервісному центрі МВС 3243 РСЦ ГСЦ МВС в м.Бровари Київської області.

Вирішуючи по суті позовні вимоги сторін, суд виходить з наступного.

Так, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Також, варто вказати, що згідно статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (перше речення абзацу 2 частини 1 статті 71 Кодексу).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Згідно ч.4 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

На вимогу ч.5 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Кожен з подружжя має право на поділ майна, яке є об`єктом спільної власності, шляхом виділення його в натурі в особисте майно та припинення спільної власності взагалі. Відповідно ст. 71 СК України у випадку неподільності об`єкту спільного майна, він присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Тобто, при наявності такої кількості об`єктів спільного неподільного майна, суд повинен справедливо присудити частину об`єктів майна одному з подружжя, частину - іншому і, таким чином, припинити як спільну власність, так і сам спір, як існуючий, так і такий що ймовірно виникне у майбутньому між подружжям.

У постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09 червня 2021 року в справі № 369/7613/17, від 09 червня 2021 року в справі № 523/15462/16-ц, від 14 квітня 2021 року в справі № 127/7830/17 наголошується: «... вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя у цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності».

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Так, відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи надані особисті пояснення позивача та представника відповідача та письмові докази, долучені до матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги щодо відступу суду від принципу рівності часток при поділі майна подружжя - не доведені належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Так, з врахуванням зазначених норм, оскільки сторони не можуть досягнули самостійної згоди щодо вартості спірного майна, суд виходить з її вартості на момент розгляду справи та вважає належною вартість автомобілю, визначену консультативним висновком ТОВ «ЄСП Капітал» від 31.01.2025р. у сумі 149954,00 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає здійснити поділ майна подружжя наступним: визнати транспортний засіб автомобіль SKODA FABIA 2007 року випуску, номер шасі: НОМЕР_1 , синього кольору, номерний знак НОМЕР_2 - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 , що належить кожному у рівних частках по частині кожному; поділити майно подружжя та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частини транспортного засобу у розмірі 74977,00 грн., припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_1 на його частку.

З врахуванням зазначеного, на думку суду, такий розподіл майна по відношенню до сторін буде справедливими, відповідатиме інтересам осіб та не буде порушувати їх прав.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.60, 69, 70, 57, 65 Сімейного кодексу України,ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 280, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задовільнити частково.

Визнати транспортний засіб автомобіль SKODA FABIA 2007 року випуску, номер шасі: НОМЕР_1 , синього кольору, номерний знак НОМЕР_2 - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та належить кожному у рівних частках по частині кожному.

Поділити майно подружжя та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частини транспортного засобу SKODA FABIA 2007 року випуску, номер шасі: НОМЕР_1 , синього кольору, номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 74977,00 (сімдесят чотири тисячі дев`ятьсот сімдесят сім) грн. 00 коп.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на частку транспортного засобу SKODA FABIA 2007 року випуску, номер шасі: НОМЕР_1 , синього кольору, номерний знак НОМЕР_2 .

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) грн.20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Писанець Н.В.