БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/2230/24
провадження № 2/361/3074/24
РІШЕННЯ

Іменем України

02 жовтня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіПетришин Н.М.,
за участю секретаря Гриценко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У березні 2024 року до Броварського міськрайонного суду надійшов вищевказаний позов ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є рідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя спадкодавець склав заповіт, яким все належне йому майно заповів ОСОБА_1 . Вказаний заповіт посвідчений 15 червня 2023 року старостою Бобрицького старостинського округу виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. ОСОБА_3 мав інвалідність (втратив кінцівку), переніс інсульт, а перед смертю хворів онкозахворюванням, а тому потребував постійного догляду та допомоги. Позивач опікувалася братом, доглядала його тривалий час на постійній основі до смерті. Після смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_1 , будучи літньою людиною, перебуваючи у тяжкому та пригніченому моральному стані, переживаючи біль втрати близької людини, звернулася до нотаріуса як спадкоємець за заповітом наприкінці шестимісячного терміну, в грудні 2023 року. Однак, їй не вдалося подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті брата з першого разу через повітряну тривогу. Наступного дня позивач, звернувшись до нотаріуса, дізналася, що спадкова справа вже заведена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сєровою О.В. Звернувшись до даного нотаріуса, ОСОБА_1 повідомлено, що заповіт, складений померлим ОСОБА_3 у реєстрі незареєстрований. Нотаріус роз`яснила, що першочергово необхідно зареєструвати даний заповіт у Спадковому реєстрі та після цього необхідно подати їй заяву про прийняття спадщини та зареєстрований заповіт. Заповіт ОСОБА_3 зареєстровано в реєстрі лише 19.01.2024, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини. Після реєстрації заповіту позивач звернулася до приватного нотаріуса за місцем відкриття спадкової справи, але ОСОБА_4 повідомила, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено та рекомендувала звернутися до суду.

Посилаючись на вищевикладене, а також з огляду на те, що строк прийняття спадщини пропущено ОСОБА_1 на мінімальний проміжок часу (менше двох місяців), через обставини, які не залежали від її волі, позивач просила встановити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Заперечення відповідача

04 червня 2024 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_2 , в якому відповідач заперечував проти позову, вважає його необґрунтованим, не підтвердженим належними доказами. В обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_2 посилався на те, що позивач ОСОБА_1 не надала доказів того, що вона є рідною сестрою спадкодавця. Звертав увагу суду на те, що позивачем не надано доказів повноважності старости Бобрицького старостинського округу виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області на посвідчення заповіту. Наголошував на тому, що такий заповіт не відповідає вимогам закону щодо форми, змісту, дати реєстрації та реєстраційного номеру нотаріальної дії, а також печатка, якою скріплена нотаріальна дія, не ідентифікується. Відповідач вважає, що наведені позивачем причини пропуску строків звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не є поважними. З наведених підстав, ОСОБА_2 просив відмови в задоволення позову.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 01 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 30 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду Овдієнко Л.П. від 03.04.2025 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 квітня 2025 року вищевказану цивільну справу передано на розгляд судді Петришин Н.М.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 14 квітня 2025 року справу прийнято до провадження судді та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шаламова О.В. заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Лютий О.В. заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні.

Обставини справи, що встановлені судом

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 06 липня 2023 року Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За життя, 15 червня 2023 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що останній матиме право за законом, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За змістом вищевказаного заповіту, такий заповіт посвідчено 15 червня 2023 року старостою Бобрицького старостинського округу виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Литвин Миколою Григоровичем та зареєстровано в реєстрі за № 3-9.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75498226 від 19.01.2024, вищевказаний заповіт ОСОБА_3 від 15.06.2023, реєстраційний № 3-9, зареєстровано в реєстрі Регіональною філією міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи» 19 січня 2024 року.

Згідно Витягу про реєстрацію спадкової справи № 74862758 від 23.11.2023,

23 листопада 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сєровою О.В. заведено спадкову справу № 7/2023 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надала до суду копії свідоцтв про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з яких встановлено, що позивач та спадкодавець є рідними сестрою та братом.

Згідно Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 774, ОСОБА_3 мав третю групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом 03.08.1983.

Також позивачем на підтвердження позовних вимог додані копії Довідки серії КИЕ-Р-82 № 104280, Виписки із акта огляду № 88, Акту № 1 про нещасний випадок на виробництві.

З копії спадкової справи спадкової справи № 7/2023 судом встановлено, що 14 лютого 2024 року ОСОБА_1 подала до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сєрової О.В. запит щодо надання копії витягу зі Спадкового реєстру про заведену спадкову справу за спадкодавцем ОСОБА_3 . До запиту додала копію заповіту ОСОБА_3 , посвідченого 15 червня 2023 року старостою Бобрицького старостинського округу виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Литвин М.Г., та витяг про реєстрацію заповіту у Спадковому реєстрі від 19.01.2024.

Згідно заяви відповідача ОСОБА_2 , наявної в матеріалах спадкової справи, ОСОБА_2 подав до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сєрової О.В. заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , рідний брат відповідача, подав до приватного нотаріуса заяву про відмову від спадщини після смерті батька ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 9, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті: рак шлунку Т4 N2 М1. У графі відомості про заявника вказана позивач ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 89 ЦПК України закріплено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 посилалась зокрема на те, що після смерті брата позивач, будучи літньою людиною, перебувала у тяжкому та пригніченому моральному стані, переживала біль втрати близької людини, тому звернулася до нотаріуса як спадкоємець за заповітом лише наприкінці шестимісячного терміну, а саме в грудні 2023 року. Проте, їй не вдалося подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті брата одразу через повітряну тривогу. Крім того, нотаріус повідомила про те, що заповіт ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 від 15.06.2023 у реєстрі незареєстрований, тому роз`яснила, що необхідно зареєструвати даний заповіт у Спадковому реєстрі та після цього необхідно подати їй заяву про прийняття спадщини та зареєстрований заповіт.

Так, судом встановлено, що заповіт ОСОБА_3 на ім`я позивача ОСОБА_1 від 15.06.2023 зареєстровано в реєстрі лише 19.01.2024, тобто після пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини.

14 лютого 2024 року ОСОБА_1 подала до приватного нотаріуса, який відкрив спадкову справу за заявою відповідача ОСОБА_2 , запит про видачу копії витягу зі Спадкового реєстру щодо реєстрації справи щодо майна померлого ОСОБА_3 , до котрого долучила копію заповіту спадкодавця та витяг про реєстрацію заповіту від 19.01.2024.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачкою шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови та інші.

Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведені вище висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 та у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц (провадження № 61-1750св18), від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц (провадження № 61-2397св18), від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 20 вересня 2023 року у справі № 161/15373/21 (провадження № 61-3965св22).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, враховуючи наведені у позовній заяві обґрунтування позивача щодо поважності причин пропуску строку прийняття спадщини, а також подані відповідачем заперечення, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, з огляду на таке.

Надані ОСОБА_1 докази в обґрунтування поважності причин пропуску строку прийняття спадщини після смерті брата суд вважає недостатніми.

Посилання позивача на похилий вік, юридичну необізнаність та пережиті хвилювання у зв`язку з втратою брата, якого вона доглядала, враховуючи правові позиції Верховного Суду, не є поважними причинами пропуску звернення до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини.

За змістом позовної заяви, ОСОБА_1 у грудні 2023 року звернулася до нотаріуса, який повідомив їй про те, що заповіт ОСОБА_3 від 15.06.2023 не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Доказів звернення позивача у грудні 2023 року із будь-якими заявами до нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті брата, відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, матеріали справи не містять.

Інших відомостей щодо вжиття позивачем всіх можливих заходів протягом періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття, суду позивачем не надано.

Крім того, заповіт ОСОБА_3 від 15.06.2023 зареєстровано 19 січня 2024 року. Натомість лише 14 лютого 2024 року позивач надала копію такого заповіту приватному нотаріусу за місце відкриття спадкової справи.

Належного обґрунтування та доказів, на підтвердження доводам щодо такого зволікання, зокрема, хвороби чи інших поважних причин, суду позивачем не надано й судом не встановлено.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач не є підставами визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1-2, 12, 13, 81, 82, 89, 244, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Наталія ПЕТРИШИН