Справа № 369/8203/25
Провадження № 2/369/7436/25
РІШЕННЯ

Іменем України

03.11.2025 м. Київ

Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

за участі секретаря судового засідання Лисяк К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 369/8203/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» про стягнення матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася досуду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач 1) Публічного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» (далі відповідач 2) та про стягнення матеріальних збитків внаслідок ДТП, в якій просила суд стягнути солідарно з відповідача1 та відповідача 2 на користь позивача 143 861,85 грн. збитків, стягнути солідарно з відповідача1 та відповідача2 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 18 000,00 грн., стягнути солідарно з відповідача1 та відповідача2 на користь позивача витрати на складання Звіту № 4176 в розмірі 2 000,00 грн., стягнути солідарно з відповідача 1 та відповідача 2 на користь позивача судові витрати (судовий збір 1638,62 грн. та витрати на професійну правничу допомогу).

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 12 серпня 2024 року о 09 год 11 хв, відповідач 1, керуючи транспортним засобом «Citroen Berlingo», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Блакитного, 13 у м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Accent», н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР України.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 16.09.2024 року у справі № 752/18124/24 виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія, визнаний відповідач1 .

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідальність відповідача1 за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, на дату ДТП була застрахована відповідно до умов полісу ОСЦПВВНТЗ № АТ 4710127, виданого відповідачем1 дійсного на дату ДТП.

Керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач, 12.08.2024 р. звернулася до відповідача 2 та надала усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі Заяву про страхове відшкодування.

Приписи статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначають, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідач 2 12.08.2024 р. огляну пошкоджений та належний позивачу транспортний засіб «Hyundai» державний номерний знак « НОМЕР_2 ».

Згідно рахунку № НОМЕР_3 від 13.08.2024 р. ТОВ «Едем-Карпейнт», який позивач надала відповідачу 2, вартість ремонту транспортного засобу «Hyundai» державний номерний знак « НОМЕР_2 », склала: 210 084,00 грн. ТОВ «Едем-Карпейнт» спеціалізуються ремонті транспортних засобів, зокрема на транспортних засобах марки «Hyundai».

Проте, відповідач 2 за результатами розгляду вказаної заяви, всупереч положенням ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не реагував на звернення позивача та не повідомляв вартість страхового відшкодування, яке має отримати позивач.

З метою визначення дійсного розміру заподіяного збитку, позивач замовила огляд пошкодженого транспортного засобу «Hyundai Accent», н.з. НОМЕР_2 та складання звіту у оцінювача ФОП ОСОБА_3 .

За такі послуги позивач сплатила на користь ФОП ОСОБА_3 кошти в розмірі 2000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 03.09.2024 року.

На підставі огляду було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 4176 від 04.09.2024 р.,, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Hyundai» державний номерний знак « НОМЕР_2 », склала: 114 600,00 грн. Вказаний Звіт було надано відповідачу2.

05.09.2024 р., відповідач 2 замовив Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Hyundai» державний номерний знак « НОМЕР_2 » у ФОП ОСОБА_4 згідно Звіту ФОП ОСОБА_4 , № 47-D/15/38 від 05.09.2024 р., складеного на замовлення відповідача 2, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Hyundai» державний номерний знак « НОМЕР_2 », склала: 73 999,58 грн

На підставі страхового акту №ОЦВ-СП-24-33-15088/1 від 23.09.2024 р., відповідач2, 23.09.2024 р. здійснив позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 66 222,15 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 51828 від 23.09.2024 р.

Ліміт відповідальності страховика за Полісом №206789564 складає 130000,00 грн.

Відповідно з відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню різниця між розміром матеріального збитку визначеного ФОП ОСОБА_3 (без ПДВ) та розміром виплаченого страхового відшкодування: 106 152,67 грн. - 66 222,15 грн. = 39 930,52 грн.

Також з Відповідача 2 підлягає стягненню витрати на визначення вартості матеріального збитку, який здійснено оцінювачем ФОП ОСОБА_3 в розмірі 2000,00 грн.

Крім того, з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню різниця між розміром заподіяної шкоди, визначена оцінювачем ФОП ОСОБА_3 , вже сплаченим страховим відшкодуванням та належним страховим відшкодуванням, що підлягає до стягнення: 172 462,17 грн. (вартість ремонту згідно Звіту № 4176 від 04.09.2024 р.) - 66 222,15 грн. (вже сплачені відповідачем 2 кошти) - 39 930,52 грн (належне страхове відшкодування, що підлягає до стягнення) = 66 309,50 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.05.2025 року прийнято позовну заяву та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

18.06.2025 року відповідач 2 відправив до суду відзив на позов в якому просив відмовити у позові повністю.

При цьому відповідач 2 зазначив, що оскільки після виплати коштів позивачу сторони не досягли згоди про розмір відшкодування, то відповідач 2 замовив відповідний звіт про оцінку визначення матеріального збитку у ФОП ОСОБА_4 . Відповідно до Звіту № 47-D/15/38/2024-08-12 від 05.09.2024 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Hyundai» державний номерний знак « НОМЕР_2 », склала: 73 999,58 грн. Такий звіт відповідає законодавству оскільки позивач погодилась на його складання на умовах відповідача2. Різниця між звітами в цінах на запасні частини, які підлягають заміні. Також відповідач2 вказує на те, що позивач не повідомляла відповідача 2 про проведення додаткових оглядів, не надала документи, які б підтверджували відновлювальний ремонт у платника ПДВ, відповідно не має права стягувати ПДВ. щодо витрат на експертизу зазначає, що оскільки відповідач2 в межах 10 робочих днів оглянув пошкоджений транспортний засіб, то на останнього не можуть бути покладені витрати в розмірі 2000,00 грн. Крім того зазначає що відповідач2 не покриває весь збиток завданий потерпілій особі, а непокритий страховим відшкодуванням збиток відшкодовується винною у ДТП особою. Також заперечує проти покладення на відповідача2 витрат на правничу допомогу, разом з тим не заявляє самого клопотання про зменшення, нічим не обґрунтовує, та не вказує до якого розміру на його думку необхідно зменшити

28.07.2025 року позивач відправив до суду відповідь на відзив в якому підтримав позов та заперечував доводи відповідача2

Зокрема зазначає що позивач виконувала вимоги законодавства, натомість відповідач2 не виконав зобов`язань відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та порушив вимоги Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» яка затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 р., а також Національний стандарт № 1. Також посилається на протиправність використання в своїй діяльності аварійних комісарів, оскільки така діяльнсть скасована ще задовго до ДТП - Законом України № 1909-IX від 18.11.2021 р. та Постановою Кабінету Міністрів України № 897 від 12.08.2022 р. Зазначає про законність дій оцінювача ФОП ОСОБА_3 , який використав для своїх розрахунків відомості з ремонтної організації. вказує що не просить стягнути ПДВ з відповідача2, наполягає на правомірності стягнення з відповідача2 коштів сплачених ФОП ОСОБА_3 за складання звіту, та наполягає на ґрунтовності коштів по стягненню витрат на правничу допомогу.

31.07.2025 року відповідач2 відправив до суду заперечення в якому просив відмовити у позові повністю.

Зокрема вказує що огляд та оцінка відбулись в межах законодавства України, зокрема п. 5.1. «Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» яка затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 р., та ст 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», знову посилається на те, що позивач надала свою згоду на вчинення відповідних дій відповідачем2. Зазначив що не надано доказів відновлення на офіційному дилері Hyundai. Також звертає увагу суду на статтю 1194 Цивільного кодексу України та відповідну судову практику.

Відповідач1 не скористався своїм правом на подання процесуальних документів у справу.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що12.08.2024 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Citroen Berlingo», н.з. НОМЕР_1 , по вул. Блакитного, 13 у м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Accent», н.з. НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить позивач та знаходився під її керуванням.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.09.2024 р., по справі № 752/18124/24 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія, визнаний ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідальність ОСОБА_2 , за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, на дату ДТП була застрахована відповідно до умов полісу ОСЦПВВНТЗ № АТ 4710127, виданого ПАТ «НАСК ОРАНТА» .

Керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачка, 12.08.2024 р. звернулася до відповідача2 та надала усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі Заяву про страхове відшкодування.

В той же день, 12.08.2024 р., відповідач 2направив свого працівника для огляду пошкодженого транспортного засобу позивача.

13.08.2024 р. позивач надала відповідачу 2 рахунок ТОВ «Едем-Карпейнт» № ЕКС0000 від 13.08.2024 р. ,відповідно до якого вартість ремонту транспортного засобу «Hyundai» державний номерний знак « НОМЕР_2 », склала: 210 084,00 грн. З наявних у справі документів ТОВ «Едем-Карпейнт» не є дилерським СТО, однак спеціалізуються на ремонті транспортних засобів, зокрема на транспортних засобах марки «Hyundai».

Оскільки відповідач 2 не надавав відомості щодо свого розрахунку розміру завданого позивачу збитку, остання замовила у ФОП ОСОБА_3 огляд пошкодженого транспортного засобу «Hyundai Accent», н.з. НОМЕР_2 та складання звіту про оцінку збитку. Вартість таких послуг склала 2000,00 грн.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 4176 від 04.09.2024 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Hyundai» державний номерний знак « НОМЕР_2 », склала: 114 600,00 грн., вартість відновлювальних робіт - 172 462,17 грн. Вказаний Звіт було надано відповідачу 2 - 05.09.2024 р.

Лише після отримання звіту від позивача, 05.09.2024 р. відповідач 2 замовив Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Hyundai» державний номерний знак « НОМЕР_2 » у ФОП ОСОБА_4 згідно Звіту ФОП ОСОБА_4 , № 47-D/15/38 від 05.09.2024 р., складеного на замовлення відповідача2, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Hyundai» державний номерний знак « НОМЕР_2 », склала: 73 999,58 грн

23.09.2024 року відповідач 2 сплатив на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 66 222,15 грн., без урахування ПДВ на запчастини. Для розрахунку відповідач 2 використав Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Hyundai» державний номерний знак « НОМЕР_2 » виконаний ФОП ОСОБА_4 .

Однак суд вважає що дії відповідача 2 були направлені на порушення прав позивача.

Так, приписи ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначають, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Таким чином Відповідач 2, як станом на 13.08.2024 р., так і на 04.09.2024 р. мав документи, які підтверджували розмір шкоди, відтак відповідачу 2 не потрібно було 05.09.2024 р. замовляти третій документ на визначення розміру шкоди.

Також суд зауважує, що пояснення відповідача 2 не відповідають обставинам справи, адже позивач не просить стягнути з відповідача 2 ПДВ. Крім того суд вбачає в діях відповідача 2 перевищення своїх повноважень, адже він надав позивачу свій бланк заяви на виплату страхового відшкодування, в якому зазначив несприятливі для позивача умови та відповідні наслідки. Крім цього такі умови суперечать нормам законодавства.

Зокрема законодавство розділяє оцінювачів та експертів як на різних суб`єктів правовідносин з різними правами та обов`язками.

Відповідно до пункту 5.1. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Тож без особистого огляду законодавство надає право виключно експерту, за умови рішення органу який призначив експертизу.

Натомість ФОП ОСОБА_4 виконував не експертизу, а оцінку, відтак як на нього, так і на інших оцінювачів, які виконують оцінку на замовлення страховиків, під час визначення розміру збитку, не розповсюджується положення «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», які дозволяють експертам не здійснювати особистий огляд.

Також суд зазначає, що потерпілі по відношенню до страховиків знаходяться в доволі несприятливих умовах та гіршому положенню, не мають можливості ні впливати на дії страховика, ні можливості відстояти свої права у спеціалізованих органах нагляду та контролю, що підтверджують відповіді позивачу з Моторного (транспортного) страхового бюро України та Національного банку України.

Також суд зазначає, що оскільки позивачем не надано документів для проведення відновлювального ремонту, то суд приймає до уваги Звіт виконаний ФОП ОСОБА_3 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 172 462,17 грн., а вартість матеріального збитку 114 600,00 грн.

Таким чином, сума коштів (страхове відшкодування) яка підлягає до стягнення з відповідача2 становить 39 930,52 грн., виходячи з наступного: 30 730,00 вартість робіт + 21 185,99 грн. вартість матеріалів + 100 455,15 грн.*(1-0,48) вартість запчастин, без ПДВ, з урахуванням зносу = 106 152,67 грн. страхове відшкодування. Враховуючи що відповідач2 вже здійснив часткову виплату в розмірі 66 222,15 грн., а також те, що франшиза по полісу АТ 4710127 становить 0,00 грн., наступний розрахунок до стягнення: 106 152,67 належний розмір страхового відшкодування - 66 222,15 попередня виплата - 0,00 грн. франшиза = 39 930,52 грн. сума доплати страхового відшкодування.

Також, суд вважає, що оскільки відповідач2 не надавав тривалий час відомості щодо розрахунку збитку, і замовив звіт про оцінку вже після того, як позивач надала свій звіт про оцінку виконаний ФОП ОСОБА_3 , то з відповідача2 на користь позивача підлягає стягненню витрати позивача на Звіт виконаний ФОП ОСОБА_3 в розмірі 2000,00 грн.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача1 на користь позивача різниці між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування у розмірі 103 931,33 грн. виходячи з різниці між розміром збитку по рахунку ТОВ «Едем-Карпейнт» № ЕКС0000 від 13.08.2024 р. в розмірі 210 084,00 грн., та розміром належного страхового відшкодування 106 152,67 грн..

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 2 статті 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вже зазначав суд, у зв`язку з ненаданням позивачем документів щодо відновлювального ремонту суд взяв до уваги Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 4176 від 04.09.2024 р. виконаний ФОП ОСОБА_3 , відповідно до якого вартість відновлювальних робіт становить 172 462,17 грн.

Таким чином з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню кошти в розмірі 66309,50 грн., як різниця між розміром відновлювальних робіт (172462,17 грн.) та розміром страхового відшкодування (106 152,67 грн.).

Усі інші доводи та твердження сторін не спростовують вищевикладених висновків суду.

Щодо моральної шкоди.

Позивач обґрунтовує моральну шкоду завданими неправомірними діями відповідачів.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 465/4287/15 (14-406цс19) у Постанові від 11.12.2019 дійшла до наступних висновків:

?Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, не посилався як на підставу своїх вимог на ушкодження здоров`я під час ДТП, як і не зазначав про завдання моральної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу. Позивач зазначав, що моральна шкода спричинена невиплатою страхового відшкодування.

?Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

?Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

?Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

?Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

?Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 мотивував затягуванням відповідачем виплати відшкодування, порушенням зобов`язань за договором страхування, що, за його твердженнями, призвело до душевних хвилювань та вимагало додаткових зусиль і часу, вплинуло на особисті, сімейні стосунки.

?Апеляційний суд не звернув достатньої уваги на предмет і підстави поданого позову, неправильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню. Рішення апеляційного суду не можна вважати законним та обґрунтованим.

Відповідно до п. 3 Постанови № 4 Верховного Суду України від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку із незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ протии Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 1 липня 2010 року зокрема зазначив, що суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс.

При наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

Таким чином суд задовольняє цю позовну вимогу частково та стягує з відповідача1 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн., з відповідача2 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.,

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України серед питань які вирішуються судом під час ухвалення рішення суду є питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Так позивачем за звернення до суду із позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 1638,62 грн.

Відповідно до ч. 1 ст 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просила стягнути 143 861,85 грн. завданої шкоди та 2000,00 грн. витрат на оцінку та 18000,00 грн. моральної шкоди.

Суд вирішив задовольнити частково, стягнути з відповідача 1 66309,50 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди, з відповідача 2 39 930,52 грн., та 2000,00 грн. матеріальної шкоди та 10000,00 грн. моральної шкоди, що становить 75,21%.

Відповідно судовий збір, що підлягає компенсації становить 1232,41 грн, і розподіляється наступним чином з відповідача 1 на користь позивача 713,10 грн., з відповідача 2 на користь позивача 519,31 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» про стягнення матеріальних збитків внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) 66 309 (шістдесят шість тисяч триста дев`ять гривень) 50 коп. завданих збитків, 5000 (п`ять тисяч гривень) 00 коп. моральної шкоди та 713 (сімсот тринадцять гривень) 10 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» (02081, місто Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) 39 930 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять гривень) 52 коп. страхового відшкодування, 2000 (дві тисячі гривень) 00 коп. витрат на оцінку, 10 000 (десять тисяч гривень) 00 коп. моральної шкоди та 519 (п`ятсот дев`ятнадцять гривень) 31 коп. судового збору за подання позовної заяви.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками.

Повне рішення складено: 03.11.2025 року.

Суддя А.В. Янченко