Провадження № 2/643/1471/25
Салтівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Олійника О.О.,
за участі секретаря судового засідання - Новакової Т.В.,
представника позивача - адвоката Рябко М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на частину пайового внеску на квартиру та визнання права власності на квартиру,
ОСОБА_1 звернулась до Салтівського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на частину пайового внеску в розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) карбованців за квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 ; визнати за нею право власності на трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 67,0 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м., в порядку виплати в повному обсязі пайового внеску в Житловий кооператив № 294 «Турист».
Позов обгрунтовано таким.
Позивачка з 15 вересня 1975 року зареєстрована і постійно мешкає в квартирі АДРЕСА_1 . Дана квартира знаходиться в будинку Житлового кооперативу N?294 «Турист».
Членом даного кооперативу була мати позивачки ОСОБА_3 . Факт членства її матері у зазначеному житловому кооперативі підтверджується відповідною довідкою ЖК N?294 «Турист».
Та обставина, що позивачка є донькою ОСОБА_2 , підтверджується наступними документами: свідоцтвом про її народження, де зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4 і в графі «Мати» зазначена ОСОБА_2 , та свідоцтвом про її одруження з ОСОБА_5 26 травня 1979 року, після реєстрації якого мені було присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ».
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що вбачається зі свідоцтва про її смерть. Згідно з довідкою ЖК N?294 «Турист» матір`ю позивачки на день її смерті, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_3 пай за квартиру, в якій вони з матір`ю мешкали, було виплачено не в повному обсязі, а тільки в сумі 2600 крб. Повна сума паю за квартиру становила 6400,33 крб.
Після смерті матері членом Житлового кооперативу стала позивачка, і частину пая, яка залишилась, повністю оплатила я в 1987 році.
Для оформлення права власності на квартиру, за яку повністю матір`ю і позивачкою виплачено пайовий внесок, остання 30 вересня 2024 року звернулась до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті моєї матері. Моя заява була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за N? 1567 та заведено спадкову справу N?484/2024. Дана обставина підтверджується довідкою П`ятої ХМДНК від 30.09.2024 року та Витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі.
У вказаній довідці зазначено, що спадкоємцем до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 є дочка спадкодавця ОСОБА_1 . Для оформлення свого спадкового права на виплачену моєю матір`ю частину квартири АДРЕСА_1 позивачка звернулася до Державного реєстратора з заявою про реєстрацію речового права моєї матері на зазначену квартиру.
Рішенням Державного реєстратора на нерухоме майно ОСОБА_7 . Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 14 жовтня 2024 року за N?75543650 позивачці було відмовлено в проведенні реєстраційних дій, а саме: державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 через відсутність довідки кооперативу про внесення членом кооперативу ОСОБА_3 пайового внеску в повному обсязі, а також відсутності документів, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на майно.

Постановою П`ятої ХМДНК від 26 листопада 2024 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_2 через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, тобто на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтями 529, 530 ЦК УРСР існує дві черги спадкоємців за законом: спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Позивачка є єдиним спадкоємцем на майно, що належало її матері ОСОБА_8 .

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Після смерті матері позивачка спадщину прийняла, так як фактично вступила в управління або володіння майном, яке належало її матері на день її смерті і яке знаходилось за адресою їхнього проживання, а саме: в квартирі АДРЕСА_1 .

Дана обставина підтверджується фактом проживання позивачки разом з матір`ю в одній квартирі і моєю пропискою за адресою цієї квартири, а також сплатою мною всіх необхідних комунальних платежів по квартирі, продовженням виплати пайового внеску за квартиру.

3 довідки житлового кооперативу N?294 «Турист» від 22.10.2024 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 членом кооперативу стала позивачка, як її дочка. Також в довідці зазначено, що позивачка виплатила за квартиру пай в повному обсязі в 1987 році, в сумі 6400,33 крб.(шість тисяч чотириста карбованців).

За положеннями ст. 15 Закону Української РСР «Про власність» (який діяв до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 року, та на час повної сплати пайового внеску за спірну квартиру) передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Таке ж положення викладено і в статті 384 ЦК України, а саме: член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

З вищевказаного вбачається, що позивачка, як єдиний спадкоємець першої черги після смерті своєї матері ОСОБА_2 , у встановленому законом порядку прийняла спадщину, а тому набула право на фактично сплачену її матір,ю суму пайового внеску в розмірі 2600 (дві тисячі шістсот карбованців) за квартиру АДРЕСА_1 .

Отримавши право власності на частину пайового внеску за спірну квартиру, вона продовжила виплачувати пай в житловому кооперативі , і в 1987 році пай був виплачений нею повністю в сумі 6400,33 крб. Тому, на підставі ст.15 Закону Української РСР «Про власність" позивачка набула право власності на всю квартиру, як член ЖК, що повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру.

Вважає, що після прийняття в якості спадщини її матері частини сплаченого пайового внеску і подальшої сплати нею повного пайового внеску позивачка правомірно одноособово набула право власності на кооперативну квартиру в будинку ЖК N?294 «Турист» за адресою: АДРЕСА_2 .

Просила її позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 20.02.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 30.04..2025 року витребувано із П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори (), яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 27Г, належним чином засвідчену копію спадкової справи № 1567 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала відповідна пояснення.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином про дату та час судового засідання, відзив не подав, будь-яких клопотань до суду не подавав.

За таких обставин, керуючись положеннями ст. 280, 281 ЦІІК України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказі.

Суд, вислухавши думку представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом вставлено, що позивачка є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується наступними документами: свідоцтвом про її народження, де зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4 , в графі «Мати» зазначена ОСОБА_2 , та свідоцтвом про її одруження з ОСОБА_5 26 травня 1979 року, після реєстрації якого позивачці було присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що вбачається зі свідоцтва про її смерть. Згідно з довідкою ЖК N?294 «Турист» матір`ю позивачки на день її смерті, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_3 пай за квартиру, в якій вони з матір`ю мешкали, було виплачено не в повному обсязі, а тільки в сумі 2600 крб. Повна сума паю за квартиру становила 6400,33 крб.

Після смерті матері членом Житлового кооперативу стала позивачка, і частину пая, яка залишилась, повністю сплатила в 1987 році.

Для оформлення права власності на квартиру, за яку повністю матір`ю і позивачкою виплачено пайовий внесок, остання 30 вересня 2024 року звернулась до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері.

Згідно з матеріалів спадкової справи № 484/2024, яка була витребувана судом, заява позивачки була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за N? 1567 та заведено спадкову справу N?484/2024.

Спадкоємцем до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 є дочка спадкодавця ОСОБА_1 .

Постановою П`ятої ХМДНК від 26 листопада 2024 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_2 через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, тобто на квартиру АДРЕСА_1 .

Для оформлення свого спадкового права на виплачену матір`ю позивачці частину квартири АДРЕСА_1 позивачка звернулася до Державного реєстратора з заявою про реєстрацію речового права матері на зазначену квартиру.

Рішенням Державного реєстратора на нерухоме майно ОСОБА_7 . Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 14 жовтня 2024 року за N?75543650 позивачці було відмовлено в проведенні реєстраційних дій, а саме: державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 через відсутність довідки кооперативу про внесення членом кооперативу ОСОБА_3 пайового внеску в повному обсязі, а також відсутності документів, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на майно.

З даних доказів позивачки вбачається, що власниками квартири були як мати померлої позивачки так і сама позивачка, однак оформити своє право власності вона не змогла, позаяк у неї відсутні правовстановлюючі документи на квартиру.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд виходить з того, що якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК Української РСР, застосовуванню підлягають норми цього Кодексу про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Оскільки позивачка просить суд визнати за нею право власності на частину пайового внеску в розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) карбованців за квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 до спадкових правовідносин застосовуються норми ЦК Української РСР.

Відповідно до статей 548, 549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця з управління, розпорядження і користування цим майном, підтримання його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Позивачка довела суду, що вона фактично вступила в управління майном свої матері, позаяк проживала там та сплачувала комунальні послуги.

Член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно (частина перша статті 15 Закону Української РСР "Про власність").

Згідно з довідкою ЖК N?294 «Турист» матір`ю позивачки на день її смерті, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_3 пай за квартиру, в якій вони з матір`ю мешкали, було виплачено не в повному обсязі, а тільки в сумі 2600 крб. Повна сума паю за квартиру становила 6400,33 крб.

Після смерті матері членом Житлового кооперативу стала позивачка, і частину пая, яка залишилась, повністю оплатила вона в 1987 році.

Таким чином померла мати та позивачка були співвласниками згаданої квартири. Відповідно до статті 112 ЦК Української РСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам.

Позивачка прийняла спадщину після смерті свої матері в тому числі і на її частку пайового внеску, фактично вступивши в управління майном свої матері, а тому позовні вимоги про визнання за нею право власності на частину пайового внеску в розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) карбованців за квартиру АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до Закону Української РСР "Про власність" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало його реєстрації, тобто на момент набуття права власності позивачкою на кооперативну квартиру законодавство не передбачало ні видачі свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, ні обов`язкової державної реєстрацію права власності на таку квартиру.

Сплативши повну суму паю за квартиру у розмірі 6400,33 крб., що підтверджується довідкою вказаного ЖБК, позивачка набула права власності на квартиру у 1987 році.

Щодо вимоги про визнання за позивачкою права власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 67,0 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м., в порядку виплати в повному обсязі пайового внеску в Житловий кооператив № 294 «Турист», суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У пунктах 106-107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19) вказано, що «відповідно до статті 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права».

Вбачається, що визнання права власності на майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення прав на квартиру, зокрема, в адміністративному порядку.

Оскільки цим рішенням суду встановлено, що позивачка в порядку спадкування за законом набула право власності на частину пайового внеску в розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) карбованців за квартиру АДРЕСА_1 , крім того у 1987 році внесла пайовий внесок за квартиру у повному обсязі, що також підтверджується довідкою ЖБК, перестали існувати обставини, які були підставою для винесення рішення Державного реєстратора на нерухоме майно ОСОБА_7 . Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 14 жовтня 2024 року за N?75543650, яким позивачці було відмовлено в проведенні реєстраційних дій.

За таким обставин позивачка не позбавлена можливості звернутися до державного реєстратора для оформлення права власності на згадану квартиру, її право власності на цю квартиру ніхто не оспорює, а тому спір про право відсутній через що суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки цей спосіб захисту є винятковим.

На підставі викладеного та керуючись ст. 259-261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на частину пайового внеску на квартиру та визнання права власності на квартиру задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину пайового внеску в розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) карбованців за квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , Адреса : АДРЕСА_3 ,

Відповідач - Харківська міська рада, , м. Харків, майдан Конституції, 7.

Суддя Олійник О.О.