Дата документу 22.10.2025
Справа № 334/8811/25
Провадження № 2/334/4639/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Дніпровського районного суду м. Запоріжжя Новікова Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м.Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить: визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Законодавець декларує право власника, або законного користувача житлового приміщення (квартири, будинку) - захищати свої майнові права на таке, що належить, або перебуває в їхньому користуванні житло (Глава 29 ЦКУ, в сукупності зі статтею 396 ЦКУ). Одним із засобів захисту, відповідно до статті 391 ЦКУ- є право таких осіб вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та/або розпорядження своїм майном. Усунення таких перешкод можливе шляхом визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням осіб - ч. 2 ст.405 ЦКУ та ч.2 ст.107 ЖКУ).

Отже, вищевказаними нормами Закону передбачено, що в спорах про втрату користування житлом на стороні позивача можуть виступати власник житлового приміщення, наймач (фізична або юридична особа, яка відповідно до умов договору найму (оренди) житла отримує житлове приміщення у користування на певний строк за плату), члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню (ст. 73 - 75 ЖК України). Зокрема, згідно статті 108 Житлового кодексу України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом.

Слід зазначити, що ордер не є документом, який засвідчує право власності, оскільки ордер є лише підставою для вселення в жиле приміщення, відповідно до ст. 58 ЖК України.

Відповідно до копії Ордеру, який було видано ОСОБА_3 , до квартири були також вселені: його дружина ОСОБА_4 , донька ОСОБА_5 та син ОСОБА_2 .

В позову позивач зазначає, що вказані особи померли (крім відповідача), проте не надає свідоцтва про їх смерть. Також не додані документи, що підтверджують родинні відносини з вказаними особами.

Також позивач зазначає, що власником квартири є Запорізька міська рада, однак її статус в даному провадженні не визначений (позивач, відповідач, третя особа).

До позову не додано Акту про фактичне проживання (не проживання) осібвідповідно до Додатку 3 до Рішення виконавчого рішення Запорізької міської ради № 349 від 22.06.2023 «Про комісію з обстеження житлових приміщень які перебувають у власності Запорізької міської територіальної громади».

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. (ст.61 ЖК України).

Повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. (ч. 1 ст.106 ЖК України).

За таких обставин, позивачу слід надати правовстановлюючі документи, які підтверджують право позивача на звернення до суду з даним позовом, а саме: договір найму (оренди) жилого приміщення або свідоцтво про право власності тощо; надати документи, щодо смерті зазначених в мотивувальній частині позову осіб та документи, що підтверджують родинні зв`язки, надати Акт про фактичне проживання (не проживання) осібвідповідно до Додатку 3 до Рішення виконавчого рішення Запорізької міської ради № 349 від 22.06.2023 «Про комісію з обстеження житлових приміщень які перебувають у власності Запорізької міської територіальної громади». Наданий до позову ордер засвідчує право на вселення в квартиру у 1988 році (з урахування того, що в ньому відсутній позивач), а не право на постійне або тимчасове проживання, яке підтверджується договором найму жилого приміщення.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає необхідним залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Недотримання обов`язкових вимог до змісту заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно із частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків, оскільки позовна заява не відповідає вимогам процесуального закону.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - залишити без руху та надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення вищезазначених недоліків.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: