Номер провадження: 22-ц/813/1857/25
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2024 року, ухвалене Київським районним судом м. Одеси у складі: судді Бескровного Я.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Качуровська звернулася до суду з даним позовом у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (т. 1, а.с. 184-185), просила у порядку поділу майна подружжя поділити майно, набуте нею та ОСОБА_2 під час їхнього шлюбу, залишивши: автомобіль Toyota Corolla (vin НОМЕР_1 ) НОМЕР_2 позивачці; автомобілі Ford Kuga 2013 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3 та Nissan Qashqai 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 - у власності відповідача ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобілів Ford Kuga 2013 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3 та Nissan Qashqai 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 у сумі 520428,79 грн.

Качуровська мотивувала позов тим, що 19.10.2001 між нею та ОСОБА_4 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 530, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторно) серії НОМЕР_5 від 04.09.2013.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2023 у справі № 947/12634/23 шлюб між ними розірвано.

За час перебування у шлюбі подружжям набуте спільне майно, а саме:

- транспортний засіб марки FORD модель KUGA, 2013 року випуску, який 06.07.2017 зареєстрований за ОСОБА_2 ;

- транспортний засіб марки NISSAN модель QASHQAI, 2014 року випуску, який 06.07.2017 зареєстрований за ОСОБА_2 ;

- транспортний засіб марки TOYOTA модель COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_1 .

У зв`язку з недосягненням згоди щодо поділу спільного майна позивач змушена звертатися до суду за захистом своїх прав (т. 1, а.с. 1-5).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 просив поділити автомобілі відповідно до висновку судового експерта, посилаючись на те, що не погоджується із оцінкою вказаного майна та заявлятиме клопотання про призначення судової експертизи з оцінки транспортних засобів (т. 1, а.с. 59-61).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.06.2024 позов задоволено.

У порядку поділу майна подружжя поділено майно набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час їхнього шлюбу залишивши:

1. автомобіль Toyota Corolla (vin НОМЕР_1 ) НОМЕР_2 ОСОБА_1 ;

2. автомобілі Ford Kuga 2013 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3 та Nissan Qashqai 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 - у власності ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобілів Ford Kuga 2013 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3 та Nissan Qashqai 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 у сумі 520428,79 грн (т. 1, а.с. 224-226зв.).

В апеляційній скарзі відповідач в особі свого представника просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.06.2024 скасувати та ухвалити нове, яким у порядку поділу майна подружжя поділити майно, набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час шлюбу, залишивши автомобілі Ford Kuga 2013 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3 та Nissan Qashqai 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 у власності ОСОБА_2 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобілів Ford Kuga 2013 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3 та Nissan Qashqai 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 у розмірі 463776 грн. Відмовити в позовних вимогах щодо залишення у власності ОСОБА_1 транспортного засобу марки Toyota Corolla (vin НОМЕР_1 ) НОМЕР_2 . Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір.

Доводами апеляційної скарги є те, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з невірно визначеними правовідносинами, що склалися між сторонами, невірно застосованими нормами матеріального та процесуального права. Так, скаржник зазначає, що автомобіль Тойота 20.02.2024 перереєстровано за договором купівлі-продажу на іншу особу, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Крім того, зазначає, що, відмовивши представникові позивача у клопотанні про повернення відзиву та не залучивши відзив із додатками як докази з пропуском встановленого строку на їх подання, суд, окрім наявних письмових доказів у матеріалах справи, послався на висновок експерта від 07.04.2024 про оцінку ТЗ, який 09.05.2024 надавався суду як доказ разом із відзивом. Вказане, на думку скаржника, свідчить про те, що доказами по справі є лише оригінал висновку від 06.04.2024 та копії відповідей Регіонального сервісного центру від 11.03.2024 та 16.04.2024, а суд в оскаржуваному рішенні послався на звіт про оцінку майна щодо автомобіля Тойота від 26.01.2022, згідно з яким вартість останнього становить 271972,22 грн на дату проведення оцінки за курсом 28,6658 грн за 1 дол. США, а щодо транспортних засобів, які виділені відповідачу, їх вартість визначено станом на 04.03.2024 за курсом 38,1575 грн за 1 дол. США, а також не взято до уваги висновок експерта від 07.04.2025 щодо вартості автомобіля Тойота (т. 2, а.с. 20-22).

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка в особі свого представника апеляційну скаргу не визнала, зазначивши, що судом вірно у відповідності до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України було визнано відзив неподаним та вирішено справу за наявними матеріалами та відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України не прийнято до розгляду доказ у вигляді висновку судового експерта від 06.04.2024. Крім того, сторона позивача вважає, що єдиним належним та допустимим доказом у даній справі є експертний висновок від 05.03.2024 (т. 2, а.с. 30-32).

У судовому засіданні 21.10.2025 представник відповідача Хлєбніков М.П. просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, представник позивача Губська Х.Ю. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Позивач та відповідач, які належним чином повідомлені про дачу, час і місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, оскільки їх представники Губська Х.Ю. (представник позивача) та ОСОБА_3 (представник відповідача) судові повістки на 21.10.2025 отримали в електронних кабінетах підсистеми «Електронний суд» 05.09.2025 о 02:21:47, що підтверджується довідками про доставку електронного документа (т. 2, а.с. 94-94зв.) не з`явилися, що в силу вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.10.2001 між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 530 та видано свідоцтво про шлюб (повторно) серії НОМЕР_5 від 04.09.2013 (т. 1, а.с. 12).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2023 у справі № 947/12634/23 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Сторонами не оспорюється факт того, що в період шлюбу ними набуто рухоме майно, а саме: автомобіль FORD модель KUGA, 2013 року випуску, який 06.07.2017 зареєстрований за ОСОБА_2 та перебуває у користуванні відповідача; транспортний засіб марки NISSAN модель QASHQAI, 2014 року випуску, який 06.07.2017 зареєстрований за ОСОБА_2 та перебуває у користуванні відповідача, а також транспортний засіб марки TOYOTA модель COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, НОМЕР_1 , який 06.07.2017 зареєстрований за ОСОБА_1 та перебував у користуванні позивача.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за клопотанням сторони позивача судом 25.09.2023 призначалася судова автотоварознавча експертиза, за результатами проведення якої у висновку експерта Науково-дослідного Експертно-криміналістичного Центру при ГУ МВС України в Одеській області № СЕ-19/116-24/1573-АВ від 05.03.2024 зазначено, що:

- ринкова вартість автомобіля «FORD KUGA», номерний знак НОМЕР_3 , станом на 04.03.2024 визначена рівній 638212,80 грн;

- ринкова вартість автомобіля «NISSAN QASHQAI», номерний знак НОМЕР_4 , станом на 04.03.2024 визначена рівній 674617 грн.

З огляду на це, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до встановленої ринкової вартості висновком експерта № СЕ-19/116-24/1573-АВ від 05.03.2024:

- вартість 1/2 частки позивача у транспортному засобі марки FORD модель KUGA, 2013 року випуску,номерний знак НОМЕР_3 , складає 319106, 40 грн;

- вартість 1/2 частки позивача у транспортному засобі марки NISSAN модель QASHQAI, 2014 року випуску, складає 337308,50 грн.

Відповідно до встановленої ринкової вартості в звіті про оцінку майна № 18-220126-017 від 26.01.2022 вартість 1/2 частки відповідача у транспортному засобі марки TOYOTA модель COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, НОМЕР_6 , складає 135986,11 грн.

Оскільки у користуванні відповідача залишаються два транспортні засоби, у яких частка позивача складає 656414,90 грн (319106,40 + 337308,50), з урахуванням залишення у власності позивача транспортного засобу, у якому частка відповідача складає 135986,11 грн, то з відповідача підлягає стягненню грошова компенсація у розмірі 520428,79 грн (656414,90 -135986,11) за частку позивача у транспортному засобі марки FORD модель KUGA, 2013 року випуску та транспортному засобі марки NISSAN модель QASHQAI, 2014 року випуску.

Крім того, суд першої інстанції зауважив, що стороною відповідача 09.05.2024 у якості доказу, разом з відзивом, надавався висновок експерта № 007-СЕ/24 від 07.04.2024 про оцінку транспортних засобів, зроблених на замовлення відповідача.

Ухвалою суду від 08.04.2024 було прийнято до провадження заяву позивача про зміну позовних вимог, і стороні відповідача надавався 15-денний строк з дня отримання ухвали від 08.04.2024 для подання відзиву.

Згідно ст.178 ч. 8 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відзив, разом з зазначеним висновком експерта, стороною відповідача подано до суду у порушення вимог ст. 178 ЦПК України, після спливу 15 денного строку, і поважності пропуску строку судом не встановлено, а стороною не подано клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву, то суд до уваги цей відзив та додані до нього додатки не взяв, і вирішив справу за наявними доказами.

Переглядаючи оскаржуване рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, а також до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що фактично відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про залишення автомобілю TOYOTA модель COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, ОСОБА_1 та в частині розміру грошової компенсації вартості 1/2 автомобілів Ford Kuga 2013 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3 та Nissan Qashqai 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 , яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З огляду на це, рішення суду першої інстанції в частині поділу майна подружжя та залишенні автомобілів Ford Kuga 2013 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3 та Nissan Qashqai 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_2 не переглядається.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Як вже зазначалося вище, згідно з висновком експерта від 05.03.2024 № СЕ-19/116-24/1573-АВ ринкова вартість автомобіля «FORD KUGA», номерний знак НОМЕР_3 , станом на 04.03.2024 визначена рівній 638212,80 грн; ринкова вартість автомобіля «NISSAN QASHQAI», номерний знак НОМЕР_4 , станом на 04.03.2024 визначена рівній 674617 грн. Ринкову вартість автомобіля «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_2 станом на 04.03.2024 визначити не надається можливим у зв`язку із відсутністю об`єкта дослідження (т. 1, а.с. 174).

При цьому, згідно зі звітом № 18-220126-017 від 26.01.2022, виконаного на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість автомобіля «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_2 станом на 26.01.2022 становила 271972,22 грн, що з огляду на еквівалент, вказаний у даному звіті, становить 9480,5 дол. США (т. 1, а.с. 30-32).

Оскільки вказані оцінки експертів та спеціалістів покладено в основу оскаржуваного рішення, то частково слушним є довід апеляційної скарги відповідача про помилковість врахування судом вартості спірних автомобілів через курсову різницю валют.

Проведені у різні часові проміжки (станом на 26.01.2022 та на 04.03.2024) вказані дослідження об`єктивно не відповідають вимогам визначення вартості майна, що підлягає поділу, при недосягненні згоди між подружжям, оскільки згідно вищенаведеним вимогам закону таке має оцінюватися саме станом на час вирішення справи судом.

У зв`язку з чим суд першої інстанції помилково вважав, що з відповідача підлягає стягненню грошова компенсація у розмірі 520428,79 грн (656414,90 -135986,11), виходячи із ринкової вартості трьох автомобілів, за одною із яких розрахунок дійсної вартості здійснювався не на час розгляду справи, що ставить одну зі сторін не в рівне становище по відношенню до іншої та суперечить рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності.

Довід апеляційної скарги про невзяття до уваги наданого ним висновку експерта № 007-СЕ/24 від 07.04.2024 про оцінку транспортних засобів, зроблених на замовлення відповідача в порядку ст. 106 ЦПК України, є помилковим, оскільки у справі вже було призначено та проведено експертизу за участю обох сторін, а наданий відповідачем висновок з порушенням встановленого судом строку без одночасного відповідного клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку цілком слушно не взятий до уваги.

З урахуванням того, що суд першої інстанції вірно не взяв до уваги наданий відповідачем експертний висновок № 007-СЕ/24 від 07.04.2024, а вартість майна при недосягненні згоди між подружжям визначається, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, то ринкова вартість автомобіля «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_2 , підлягала визначенню з урахуванням еквівалента вартості автомобіля «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_2 станом на 26.01.2022, зазначеного у звіті № 18-220126-017 у розмірі 9480,5 дол. США, з розрахунку за курсом НБУ станом на 04.03.2024 (зазначеному у висновку експерта від 05.03.2024 № СЕ-19/116-24/1573-АВ і що відповідає офіційним відомостям та становить - 1:38,15 (т. 1, а.с. 172), виходячи з чого вартість вказаного автомобіля становить 361681 грн (9480,5 х 38,15).

Відповідно, 1/2 частини автомобілів Ford Kuga 2013 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3 та Nissan Qashqai 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 становить 656414,5 грн ((638212,80 грн + 674617 грн) : 2), а 1/2 частини автомобіля «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_2 становить 180840,5 грн (361681 : 2).

Таким чином, грошова компенсація, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 475574 грн (656414,5 - 180840,5), у зв`язку з чим в цій частині оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом зменшення грошової компенсації вартості частини автомобілів Ford Kuga 2013 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3 та Nissan Qashqai 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 , стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 520428,79 грн до 475574 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність задоволення судом першої інстанції позовної вимоги про залишення автомобіля «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 , то колегія суддів погоджується із такими з огляду на наступне.

З матеріалів справи, а саме відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях № 31/3-01-165Аз від 11.03.2024, вбачається, що автомобіль «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_2 , 20.02.2024 перереєстровано за договором купівлі-продажу на ОСОБА_5 (т. 1, а.с. 207-208).

З цього приводу колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд неодноразово вказував у своїх постановах, що якщо рухоме та нерухоме майно набуто сторонами за час шлюбу, є неподільним, то підлягає поділу шляхом виділення у власність кожного окремого об`єкта майна. Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82)).

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

Оскільки автомобіль «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_2 відчужено на користь третьої особи після припинення сторонами сімейних відносин, то обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом залишення за нею вищевказаного автомобіля не є ефективним, що, у свою чергу, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині.

Натомість, отримання позивачкою грошової компенсації з урахуванням вартості відчуженого нею автомобілю цілком узгоджується із нормами права, що регулюють спірні правовідносини, та відповідають захисту її сімейних прав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з вищезазначеного, враховуючи встановлену колегією суддів невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині (щодо розміру грошової компенсації) підлягає зміні, а в частині поділу майна подружжя та залишенні автомобіля Toyota Corolla ОСОБА_1 скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні цієї вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання апеляційної скарги відповідач сплатив судовий збір у розмірі 13626 грн (т. 2, а.с. 24), який з огляду на часткове задоволення апеляційної скарги (на 3/4 від заявлених в апеляційній скарзі вимог) підлягає стягненню з позивача на користь відповідача у розмірі 10219,5 грн (13626 : 4 х 3).

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2024 року в оскаржуваній частині змінити, зменшивши розмір грошової компенсації вартості частини автомобілів Ford Kuga 2013 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3 та Nissan Qashqai 2014 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4 , стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 520428,79 грн до 475574 грн.

В частині поділу майна подружжя та залишенні автомобіля Toyota Corolla (vin НОМЕР_1 ) державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2024 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення та відмовити у задоволенні позову в цій частині і викласти мотивувальну частину рішення в наведеній частині в редакції цієї постанови.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 10219,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 24 жовтня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко