Справа № 161/7816/13-ц
Провадження № 4-с/161/50/25
У Х В А Л А

20 жовтня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Вегери Д.В.,

з участю представника заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В обґрунтування скарги посилається на те, що на все його нерухоме майно Першим відділом ДВС Луцького МУЮ (правонаступником якого є відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) накладено обтяження, а саме: дата державної реєстрації: 31.10.2013 р., вид обтяження: арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження: 3181385 (спеціальний розділ), арешт накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 40469236, виданий 31.10.2013р., видавник: Перший відділ ДВС Луцького МУЮ.

Вважає, що станом на дату подання даної скарги у нього відсутні будь які боргові зобов`язання перед фізичними та юридичними особами, державою (основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження сплачені), відповідно і відсутні підстави для арешту його нерухомого майна.

У зв`язку з чим, просить зобов`язати посадових осіб відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти (скасувати) арешт із належного йому нерухомого майна, що був накладений 31.10.2013 р., номер запису про обтяження: 3181385 (спеціальний розділ), на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 40469236, видавник: Перший відділ ДВС Луцького МУЮ.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу з підстав, викладених у ній та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом з`ясовано, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.07.2013 р. у справі № 161/7816/13-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» 1050 064,44 грн. заборгованості за кредитним договором та 3 441,00 грн. судового збору, на виконання якого було видано виконавчий лист та пред`явлено до виконання Першому відділу ДВС Луцького МУЮ, яким було відкрито виконавче провадження № 40469236 та накладено арешт на все майно боржника, а саме: 31.10.2013 р., номер запису про обтяження: 3181385 (спеціальний розділ), арешт накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 40469236, виданий 31.10.2013р., видавник: Перший відділ ДВС Луцького МУЮ (а.с. ).

В подальшому, вказане виконавче провадження державним виконавцем Першого відділу ДВС Луцького МУЮ було завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність майна у боржника), а виконавчий лист повернутий стягувачу, арешт із майна боржника державним виконавцем не знімався (а.с. ).

З матеріалів справи слідує, що 20.01.2020 року між ТОВ «Вердикт Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 20/01-20 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 067-СК (а.с. ).

В подальшому, 24.02.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ "Кампсіс Фінанс" було укладено договір № 24-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 067-СК.

Крім того, 24.05.2023 року між ТзОВ «Кампсіс Фінанс» та ТзОВ «Дебт Форс» було укладено договір № 24-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги за вкакзаним кредитним договором.

17 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. на підставі та виконавчого листа у справі №161/7816/13-ц, було відкрито виконавче провадження № 64851067 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» 1050064,44 грн. заборгованості за кредитним договором та 3 441,00 грн. судового збору (а.с. ).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.11.2023 р. замінено вибулого стягувача - ТОВ «Вердикт Фінанс» на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа у справі № 161/7816/13-ц, а 11.12.2024 року останнім укладено договір про відступлення права вимоги із ОСОБА_4 (а.с. ).

29 січня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 64851067 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із повним погашенням ОСОБА_3 заборгованості за виконавчим листом у справі № 161/7816/13-ц та основної винагороди приватного виконавця (а.с. ).

Отже, згідно поданих суду доказів вбачається, що відсутні підстави для арешту нерухомого майна ОСОБА_3 , оскільки як з`ясовано судом, скаржником в повному обсязі було сплачено повністю основну винагороду приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. та витрати виконавчого провадження, що підтверджується копією довідкою № 42503 від 02.10.2025 р. (а.с. ).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)- це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов?язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Такі висновки містяться в постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 523/19204/19 (провадження № 61-3844св22), постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), в постановах від 29 липня 2020 року в справі № 161/3171/19 (провадження № 61-2484св20), від 20 січня 2021 року в справі № 157/298/19 (провадження № 61-20261св19), у постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726к19).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 ЦК України).

Статтею 391 цього Кодексу передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Протокол ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р.) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, з урахуванням викладеного та зважаючи на відсутність відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника.

Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 28.08.2024 р. у справі № 947/36027/21 (провадження № 61-12849св23).

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та враховуючи, що рішення суду, за наслідками ухвалення якого було накладено арешт на майно ОСОБА_3 виконане в повному обсязі, тобто відсутні правові підстави для обтяження і його арешту, то суд вважає незаконною бездіяльність відділу ДВС стосовно невжиття заходів щодо скасування арешту на майно скаржника та приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Зобов`язати посадових осіб відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти (скасувати) арешт із всього нерухомого майна ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: дата державної реєстрації: 31.10.2013 р., вид обтяження: арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження: 3181385 (спеціальний розділ), арешт накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 40469236, виданий 31.10.2013р., видавник: Перший відділ ДВС Луцького МУЮ.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 20 жовтня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Кихтюк Р.М.