УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про передачу справи за підсудністю

"31" жовтня 2025 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «ЛТСП» про розірвання трудового договору,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «ЛТСП» про розірвання трудового договору.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 13.06.2025 року справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «ЛТСП» про розірвання трудового договору направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Ужгородського міськрайоного суду Закарпатської області у зв`язку з зареєстрованим місцем знаходження відповідача у м. Ужгород.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайоного суду Закарпатської області від 05 серпня 2025 року матеріали цивільної справи №755/10637/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «ЛТСП» про розірвання трудового договору повернути на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва за територіальною юрисдикцією (підсудністю) як помилково направлені.

25.09.2025 року матеріали позовної заяви, у відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, передано в провадження судді Коваленко І.В.

Відповідно до ч.8 ст.187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

На виконання вимог ст. 187 ЦПК України Дніпровським районним судом міста Києва зроблено запит щодо визначення підсудності до Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно наданої відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1955885 від 31.10.2025 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно наявної в матеріалах справи відповіді № 1478049 від 13.06.2025 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань отримано інформацію про реєстрацію в даному Реєстрі юридичної особи відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «ЛТСП» за кодом: 43552496, місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гранітна, буд.12, тобто знаходиться за межами територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва.

Вирішуючи питання про можливість прийняття позовної заяви до розгляду і відкриття провадження у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Стаття 28 ЦПК України надає позивачу право на вибір підсудності між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Отже, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві, а не суду, що цілком узгоджується з п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3.

Як встановлено Дніпровським районним судом міста Києва та Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру.

Звертаючись з позовом до Дніпровського районного суду міста Києва, позивач зазначив адресу відповідача - юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «ЛТСП»: м. Київ, вул.Каунаська, буд13, яка знаходиться в адміністративних межах Дніпровського районного міста Києва, що свідчить про те, що позивач обрав саме загальну підсудність, визначену ч.2 ст.27 ЦПК України (за місцезнаходженням юридичної особи).

Однак, в подальшому з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судами отримано інформацію про місцезнаходження юридичної особи відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «ЛТСП» за кодом: 43552496 за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гранітна, буд.12, яка знаходиться за межами територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва.

При цьому, у позовній заяві на положення ч.2 ст.28 ЦПК України позивач не посилався, оскільки адреса зареєстрованого місця проживання позивача ОСОБА_1 теж знаходиться за межами територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва і територіально відноситься до Обухівського районного суду Київської області (вулиця Київська, 20, Обухів, Київська область, 08701).

Разом з тим, Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області, повертаючи матеріалами цивільної справи №755/10637/25 на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва, дійшов помилкового висновку, що позивач ОСОБА_1 , звертаючись до Дніпровського районного суду міста Києва з даним позовом керувався приписами ч.1 ст. 28 ЦПК України та мав право на застосування альтернативної підсудності справи за вибором позивача.

Таким чином, за матеріалами позовної заяви встановлено відсутність підстав, визначених законодавством, для розгляду Дніпровським районним судом м. Києва позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «ЛТСП» про розірвання трудового договору.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтями 2, 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Правила щодо підсудності цивільних справ, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, тобто розмежування компетенції по розгляду і вирішенню підвідомчих суду цивільних справ всередині системи судів цивільної юрисдикції, визначені в Главі 2 Розділу III ЦПК України.

За вимог п.1 ч. 3 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Враховуючи предмет позову та зареєстроване місце проживання позивача, місцезнаходження юридичної особи відповідача, за відсутності обставин, визначених у ч. 2 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України, до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні правила підсудності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги відомості про зареєстроване в установленому законом місце проживання відповідача, суд доходить висновку про передачу вказаної цивільної справи на розгляд до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (88000, м. Ужгород, вул. Загорська, 53).

Керуючись ст. ст. 4, 27, 31, 187, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Матеріали цивільної справи № 755/10637/25 (провадження № 2/755/13853/25) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «ЛТСП» про розірвання трудового договору, -передати за територіальною підсудністю до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (88000, м. Ужгород, вул. Загорська, 53).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І.В.Коваленко