ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Марченко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про призначення експертизи у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у складі судді Куцевол В.В. від 25 квітня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Національного банку України, Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», треті особи - ОСОБА_2 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіна Вікторія Віталіївна, про захист прав споживачів, визнання недійсним договору споживчого кредиту, визнання недійсним договору іпотеки, визнання недійсним договору поруки, застосування наслідків недійсності правочинів, виключення відомостей з реєстру, стягнення моральної шкоди, стягнення збитків, нарахування у зв`язку з інфляцією, 3% річних,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 04.09.2006 між нею та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір №0, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 23800,00 доларів США, що дорівнювало 120190,00 грн, зі сплатою відсотків на рівні та за механізмом встановленим договором, з кінцевим строком повернення не пізніше 03.09.2027. В подальшому до вказаного договору було внесено зміни шляхом укладення додаткових договорів, які стосуються зміни графіку погашення кредиту. Однак, під час укладення кредитного договору банком не було розкрито інформацію про умови кредитування, не вказано загальну вартість кредиту, не дотримано права споживача вносити зміни до договору та надавати свої пропозиції. Кредитором вчинено дії, які свідчать про ведення в оману позичальника, кредитором застосовано нечесну підприємницьку практику, а також не здійснено переддоговірної роботи. Банком допущено нав`язування непотрібного асортименту послуг. Також не враховано підвищення курсу долара США до гривні, що призвело до зниження цінності наданих в кредит коштів. Також позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним договору іпотеки та договору страхування з посиланням на те, що споживачу не було надано повного обсягу інформації щодо свідомого вибору послуги, а також не дотримано пріоритету прав споживачів. Обґрунтовуючи вимогу про припинення договору поруки, ОСОБА_1 зазначила про порушення строків позовної давності, а також, що недійсне зобов`язання (кредитний договір) не підлягає забезпеченню. Тому позивачка просила:

стягнути солідарно з АТ «УкрСиббанк» та НБУ на користь ОСОБА_1 судові витрати компенсацію за втрачений заробіток з моменту вступу статті в дію до встановлення рішення на користь ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 138 ЦПК України у сумі 1709886 грн., пропорційно складає 854943 грн. з кожного;

постановити рішення щодо визнання недійсним Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.09.2006 року та додаткові угоди до нього: додаткові угоди: № 1 від 30.12.2008 року, № 2 від 20.10.2009 року, № 3 від 24.01.2011 року, № 3 від 10.09.2013 року, підписаний між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 на підставі ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» з порушенням п. 2 ч. 1 ст. 19 у взаємозв`язку з п.1, 3, 6, восьмого абзацу ч. 2, десятого ч. 3 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів»;

винести окрему ухвалу стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення ч.2,4 ст.190, ч.2 ст.200, ч.1,3 ст.209, ч.1 ст.209-1, ч.1,2,3 ст.212, ч.1 ст.220-2 КК України та недоліків в діяльності юридичної особи АТ «УкрСиббанк» і направити її прокурору на підставі ч.1,11 ст.262 ЦПК України;

застосувати правові наслідки вчинення правочину (укладення та виконання кредитного договору) під впливом обману і на підставі ч.2 ст.230 ЦК України, ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів»; стягнути з відповідачів на користь позивача збитки у подвійному розмірі 96 384 доларів США;

за порушення ЗУ «Про захист прав споживачів» укладення та виконання кредитного договору стягнути штраф з АТ «УкрСиббанк», а саме на підставі п.1, 5, 7, 11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ч.4 ст.14 ЗУ «Про валюту» у сумі 12 341 420 доларів США у перерахунку в гривні по курсу НБУ на момент прийняття рішення. Відповідно ч.2 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» суму штрафів зарахувати до державного бюджету;

визнати недійсним договір іпотеки №0/0/3 від 04.09.2006 на підставі ч.6 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів», ч.1 ст.227 ЦК України; ч.2 ст.548 ЦК України з порушенням п.1,2 ч.1 ст.19 у взаємозв`язку з п.1, 3, 6 восьмого абзацу ч.2, десятого абзацу ч.3 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів»;

виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано у іпотеку за іпотечним договором №0/0/3 від 04.09.2006, а саме однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язати АТ «УкрСиббанк» передати позивачу всі оригінали документів відповідно до акта-передачі, які були передані банку в якості застави;

застосувати правові наслідки вчинення правочину (укладення та виконання договору іпотеки) під впливом обману і на підставі ч.2 ст.230 ЦК України, ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів»; стягнути з відповідачів на користь позивача збитки у подвійному розмірі 112000 доларів США та 18090,00 грн;

застосувати правові наслідки вчинення правочину (укладення та виконання договору іпотеки) під впливом обману і на підставі ч.2 ст.230 ЦК України, ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Стягнути з ПАТ «СК «АРКС» на користь позивача збитки у подвійному розмірі 56 000 доларів США та 18 090 грн.;

за порушення ЗУ «Про захист прав споживачів» укладення та виконання договору іпотеки, стягнути з відповідачів на користь держави штраф 92400,00 доларів США у перерахунок в гривні по курсу НБУ на момент прийняття рішення на підставі п.4,7 ч.1 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.2 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» суму штрафів зарахувати до державного бюджету;

за порушення ЗУ «Про захист прав споживачів» укладення та виконання договору іпотеки стягнути штраф з ПАТ «СК «АРКС» на користь держави у розмірі 92400 доларів США у перерахунок в гривні по курсу НБУ на момент прийняття рішення на підставі п.4,7 ч.1 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів»; відповідно ч.2 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» суму штрафів зарахувати до державного бюджету;

договір про надання споживчого кредиту №0/2 від 04.09.2006 визнати недійсним на підставі ч.2 ст.548 ЦК України з моменту укладення;

договір поруки №0/0/П від 04.09.2006 та додаткову угоду до договору поруки від 24.01.2011 припинити на підставі ч.4 ст.559 ЦК України та/або визнати недійсним на підставі ч.2 ст.548 ЦК України;

застосувати правові наслідки вчинення правочину (замовчування обставин при укладанні та виконанні кредитного договору, договору іпотеки) під впливом обману і на підставі ч.2 ст.230 ЦК України, ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів»; стягнути з НБУ на користь позивача збитки у подвійному розмірі 172576,00 доларів США та 18090,00 грн.;

за порушення ЗУ «Про захист прав споживачів» укладання та виконання кредитного договору стягнути штраф з НБУ, а саме на підставі п.1 ,5, 7, 11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» у сумі 12317324,00 доларів США у перерахунку в гривні по курсу НБУ на момент прийняття рішення. Відповідно до ч.2 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» суму штрафів зарахувати до державного бюджету;

стягнути з АТ «УкрСиббанк» на користь позивача моральну шкоду у розмірі повної вартості збитків кредитного договору 48192,00 доларів США у перерахунку в гривні по курсу НБУ на момент прийняття судового рішення на вимогу ч.2 ст.227, ст.533 ЦК України, ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» та правового висновку наданого у п.14 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009;

стягнути з ПАТ «СК «АРКС» на користь позивача моральну шкоду у розмірі повної вартості збитків іпотечного договору 28000 доларів США у перерахунку в гривні по курсу НБУ на момент прийняття судового рішення на вимогу ст. 533 ЦК України та правового висновку наданого у п. 14 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009;

стягнути з НБУ на користь позивача моральну шкоду у розмірі повної вартості збитків кредитного договору - 48192 доларів США у перерахунку в гривні по курсу НБУ на момент прийняття судового рішення на вимогу ст. 533, ч. 2 ст. 227 ЦК України, ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» та правового висновку наданого у п. 14 постанову Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009;

на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, у випадку прострочення виконання своїх грошових зобов`язань, зобов`язати АТ «УкрСиббанк», ПАТ «СК «АРКС», НБУ, приватного нотаріуса Кухтіну В.В. сплатити суму боргу відповідно до свого розміру у перерахунку в гривні по курсу НБУ на момент прийняття судового рішення, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми на користь ОСОБА_1 та на користь держави, відповідно сума позовних вимог, з дня остаточного тексту судового рішення до повного його виконання ч.2 ст.625 ЦК України;

застосувати правові наслідки вчинення правочину (замовчування обставин при укладенні та посвідченні договору іпотеки) під впливом обману і на підставі ч.2 ст.230 ЦК України, ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Стягнути з приватного нотаріуса Кухтіної В.В. на користь позивачки збитки 56 000 доларів США;

за порушення ЗУ «Про захист прав споживачів» укладення та посвідчення договору іпотеки стягнути штраф з приватного нотаріуса Кухтіної В.В., а саме на підставі п.7 ч.1 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» у сумі 8400 доларів США у перерахунку в гривні по курсу НБУ на момент прийняття рішення; відповідно ч.2 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» суму штрафів зарахувати до державного бюджету;

стягнути з приватного нотаріуса Кухтіної В.В. на користь позивача моральну шкоду 28000,00 доларів США у перерахунку в гривні по курсу НБУ на момент прийняття судового рішення ч.2 ст.230 ЦК України; ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів»;

на підставі ч.1 ст.262 ЦК України винести окрему ухвалу та направити її Міністерству юстиції України щодо анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю та припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ДМНК Кухтіної В.В., у зв`язку із наявністю в діях (бездіяльності) такої особи грубого порушення п.5 ч.2 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів», с.5, ч.2 ст.54, ч.1,2 ст.49 ЗУ «Про нотаріат», яке завдало шкоди інтересу фізичній особі, при вчиненні нотаріальних дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону;

судові витрати та судовий збір ОСОБА_1 у сумі 7438 грн покласти на АТ «УкрСиббанк» та Національного банку України на користь позивача - ОСОБА_1 солідарно та пропорційно у сумі 3719 грн., згідно заявлених позовних вимог.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2025 року, з урахуванням ухвали Шевченківського районного суду міста Дніпра від 28 липня 2025 року про виправлення описок, позов залишено без задоволення (а.с. 130-138, 156-157 т. 11).

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_1 та звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2025 року та 14 серпня 2025 року призначено справу до апеляційного розгляду.

Разом з апеляційною скаргою позивачкою подане клопотання про призначення судової експертизи, на вирішення якої просить поставити наступні питання:

Чи є умисел банку в кредитних відносинах зі споживачем в отриманні надприбутків, привласнення майна споживача або інший умисел за викладеними такими обставинами судової справи:

а) ненадання, замовчування достовірної інформації щодо кредитування;

б) порушення правил ведення розрахункових операцій - ведення розрахункових операцій не на підставі первинних документів, з використанням анонімних рахунків, без укладання договорів банківських рахунків щодо погашення заборгованості по кредиту, без відповідних ліцензій та дозволів;

в) отримання 100% річних рентабельності власного капіталу, надвисока прибутковість банку;

г) завідомо підписання договору іпотеки з явним порушенням законодавства - не за обов`язковим страхуванням, а за добровільним страхуванням, де згодом з девальвацією гривні страховка є безглуздою, так як не відповідає намірам сторін - покриттю заборгованості по кредиту у разі настання страхового випадку?

ОСОБА_1 у своєму клопотанні також просить проведення експертизи доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, всі витрати на експертизу покласти на державу згідно статті 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» (а.с. 182 т. 11).

Позивачкою зміст клопотання про призначення експертизи уточнений не був.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч. 1 ст. 104 ЦПК України).

Також, за змістом статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивачкою під час розгляду справи судом першої інстанції клопотання про призначення відповідної судової експертизи не заявлялось. У поданому до апеляційного суду клопотанні про призначення судової експертизи не наведено обґрунтування поважності причин неподання такого клопотання суду першої інстанції до ухвалення рішення.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Дана справа перебувала у провадженні місцевого суду з листопада 2015 року (понад дев`ять років). Колегія звертає увагу на недопустимості безпідставного затягування розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України) та необхідність її розгляду упродовж розумного строку, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Поставлене пере експертом питання - "Чи є умисел банку в кредитних відносинах зі споживачем в отриманні надприбутків, привласнення майна споживача або інший умисел" - не відповідає розділу ІІІ "Економічна експертиза" Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5). Вказане питання щодо наявності умислу банку не відноситься до компетенції судової експертизи.

У матеріалах справи наявна копія листа Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 06.06.2016 №Л-38/12-06, за змістом якого до інституту надійшло звернення ОСОБА_1 від 18.05.2016 щодо проведення судово-економічної експертизи з питання оцінки вірогідності настання ступеню ризиків: валютного ризику, відповідальність позичальника за виплату кредиту, втрати майна (нерухомого). У цьому листі також зазначено, що у Дніпропетровському НДІСЕ не може бути проведена експертиза з вказаного питання, оскільки воно не відповідає розділу ІІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (зі змінами і доповненнями) та виходить за межі компетенції експерта-економіста (а.с. 187 зворот т.1).

Крім того, у клопотанні не зазначено про готовність апелянта сплачувати вартість проведення експертизи, а навпаки ОСОБА_1 просить всі витрати на експертизу покласти на державу згідно статті 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

За положеннями частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Вказаною вище нормою передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, але не від витрат, пов`язаних з розглядом справи, у тому числі пов`язаних із проведенням експертизи.

Проведення судової експертизи у даній цивільній справі за рахунок державного бюджету України законом не передбачено.

Враховуючи викладене, вислухавши думку учасників справи, колегія дійшла висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи, враховуючи перелік сформованих позивачкою питань.

Керуючись ст.ст. 103, 259, 268, 381 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 27 жовтня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова