УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 рокуСправа № 947/27535/25
Номер провадження 4-с/495/16/2025

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Мишка В.В.

за участю секретаря судового засідання Федорової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушанської О.Р., стягувач: ОСОБА_2 , -

Встановив:

І.Короткий зміст скарги

24.07.2025 боржник ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця.

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушанської О.Р. перебуває виконавче провадження №56082054 з примусового виконання виконавчого листа №2-4813, виданого 22 грудня 2010 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 04.08.2010 року і до повноліття сина ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а після цього з 12.02.2021 стягувати на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постановою старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушанської О.Р. від 28 березня 2024 року у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, накладено на боржника ОСОБА_1 штраф на користь стягувача у розмірі 20 % суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 70053,14 гривень. Також у вказаній постанові вказано, що заборгованість за вказаним виконавчим провадженням становить 350265,71 грн.

Із розрахунку заборгованості зі слати аліментів від 19 лютого 2024 року вбачається, що з моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання та відповідно відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 постійно сплачувались аліменти на виконання виконавчого листа №2-4813. Тобто, скаржником не було допущено злісного невиконання своїх обов`язків по сплаті аліментів, тому відсутні підстави для накладення штрафу.

Крім цього, заборгованість по сплаті аліментів виникла у період з квітня 2022 року, тобто в період коли ОСОБА_1 розпочав проходити службу в ЗСУ. Дана обставина свідчить про відсутність умисних дій ОСОБА_1 щодо виникнення заборгованості.

Скаржник зазначає, що розмір аліментів визначено в частці від доходу ОСОБА_1 , а саме 1/4 частина заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Такий спосіб визначення аліментних зобов`язань прямо передбачає обов`язок державного виконавця здійснювати щомісячний розрахунок сум аліментів відповідно до розміру фактично отриманого боржником доходу.

Проте, у даному випадку державним виконавцем не було вжито заходів для звернення стягнення на заробітну плату або інші доходи ОСОБА_1 , хоча така можливість існувала і прямо передбачена законом.

Натомість, державний виконавець здійснив формальний розрахунок заборгованості та виніс постанову про накладення штрафу, не вживши заходів, які могли б забезпечити належне і своєчасне виконання рішення суду без утворення заборгованості. Це також свідчить про бездіяльність державного виконавця, яка порушує права боржника.

Таким чином, сукупність дій та бездіяльності старшого державного виконавця Крушанської О.Р. є незаконною та підлягає скасуванню.

ІІ. Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.07.2025 матеріали цивільної справи №947/27535/25 за скаргою ОСОБА_1 , передано на розгляд до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.09.2025 року відкрито провадження по справі №947/27535/25 та призначено справу до судового розгляду.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 у судове засідання не з`явились, подали до суду заяву про розгляд скарги без їх участі, зміст скарги підтримують в повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_2 та державний виконавець Крушанська О.Р. в судове засідання не з`явилися, були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань від них не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку неявкою учасників справи в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

ІІІ. Фактичні обставини справи

На примусовому виконанні у старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушанської О.Р. перебуває виконавче провадження №56082054 з примусового виконання виконавчого листа №2-4813, виданого 22 грудня 2010 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 04.08.2010 року і до повноліття сина ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а після цього з 12.02.2021 стягувати на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постановою старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушанської О.Р. від 28 березня 2024 року у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, накладено на боржника ОСОБА_1 штраф на користь стягувача у розмірі 20 % суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 70053,14 гривень. Також у вказаній постанові вказано, що заборгованість за вказаним виконавчим провадженням становить 350265,71 грн. /а.с.5/

Із розрахунку заборгованості зі слати аліментів від 19 лютого 2024 року вбачається, що з моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання та відповідно відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 постійно сплачувались аліменти на виконання виконавчого листа №2-4813 /а.с.10-13/.

Заборгованість по сплаті аліментів виникла у період з квітня 2022 року, тобто в період коли ОСОБА_1 розпочав проходити службу в ЗСУ. Тобто, на думку скаржника ним не було допущено злісного невиконання своїх обов`язків по сплаті аліментів, тому відсутні підстави для накладення штрафу.

Скаржник звертає увагу, що розмір аліментів визначено в частці від доходу ОСОБА_1 , а саме 1/4 частина заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Такий спосіб визначення аліментних зобов`язань прямо передбачає обов`язок державного виконавця здійснювати щомісячний розрахунок сум аліментів відповідно до розміру фактично отриманого боржником доходу. Проте, у даному випадку державним виконавцем не було вжито заходів для звернення стягнення на заробітну плату або інші доходи ОСОБА_1 , хоча така можливість існувала і прямо передбачена законом.

Натомість, державний виконавець здійснив формальний розрахунок заборгованості та виніс постанову про накладення штрафу, не вживши заходів, які могли б забезпечити належне і своєчасне виконання рішення суду без утворення заборгованості. Це також свідчить про бездіяльність державного виконавця, яка порушує права боржника.

Таким чином, сукупність дій та бездіяльності старшого державного виконавця Крушанської О.Р. є незаконною та підлягає скасуванню.

ІV.Мотиви суду та застосоване законодавство

Згідно з ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Це конституційне положення відображено і у ч. 1 ст. 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.ч.1, 3, 4 ст.71 Закону порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але неменше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Штраф - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Його завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Підставами накладення штрафу є протиправна поведінка (дії чи бездіяльності) особи, вина особи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2020 в справі №641/7824/18 зазначено, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

У боржника ОСОБА_1 виникла заборгованість зі сплати аліментів, присуджених до сплати згідно судового рішення. Факт існування такої заборгованості та її розмір боржником не оспорювався.

Із розрахунку заборгованості зі слати аліментів від 19 лютого 2024 року вбачається, що з моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання та відповідно відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 постійно сплачувались аліменти на виконання виконавчого листа №2-4813 /а.с.10-13/.

Заборгованість по сплаті аліментів виникла у період з квітня 2022 року, тобто в період коли ОСОБА_1 розпочав проходити службу в ЗСУ.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 71 Закону № 1404-VІІІ визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. У передбачених у частині четвертій названої статті випадках, виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику.

Тобто саме на виконавця покладено обов`язок щомісячно обчислювати як розмір аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), так і заборгованість зі сплати аліментів і повідомляти про її існування та розмір сторонам виконавчого провадження, зокрема боржнику.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. ст.76,77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник дійсно має заборгованість зі сплати аліментів, однак ним постійно сплачувались аліменти, що підтверджується розрахунком заборгованості із сплати аліментів. Також встановлено, що у період виникнення заборгованості боржник почав проходити військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується відповідними документами. Таким чином, затримка у сплаті аліментів відбулася з поважних причин, не зумовлених навмисним ухиленням від виконання рішення суду, а пов`язаних із особливостями проходження військової служби.

Крім того, суд зазначає, що аліменти стягуються з боржника у частці від його доходу, отже державний виконавець мав можливість і був зобов`язаний організувати стягнення аліментів безпосередньо із заробітної плати боржника через бухгалтерію військової частини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що накладення штрафу за утворення заборгованості зі сплати аліментів є безпідставним, оскільки боржник частково виконував рішення суду, а заборгованість утворилася з об`єктивних і поважних причин, не залежних від нього.

Тому Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно із п. 18 Постанови пленуму ВССУ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

За таких обставин, скарга ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушанської О.Р. та скасування постанови підлягає задоволенню. Дії державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушанської О.Р. по винесенню постанови про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 від 28.03.2024 року у ВП №56082054 є протиправними. Постанова про накладення штрафу від 28.03.2024 року, винесена державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушанською О.Р. у ВП № 56082054 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 70 053,14 гривень, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 450-451 ЦПК України, суд,

Постановив:

Скаргу боржника ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушанської О.Р., стягувач: ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушанської О.Р. щодо винесення постанови про накладення штрафу від 28.03.2024 у виконавчому провадженні ВП №56082054 - неправомірними.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушанської О.Р. про накладення штрафу від 28.03.2024 у виконавчому провадженні ВП №56082054.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Віталій МИШКО