ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/489/25
У Х В А Л А

"23" вересня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Розумієнком І. П., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони стягувача у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В:

20.03.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі також - ТОВ «Дебт Форс»,заявник) звернулося до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому листі № 753/16298/14-ц та видачу дубліката виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 .

Заінтересованими особами у цьому провадженні заявник зазначив товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та товариство з обмеженою відповідальністю«Кампсіс Фінанс» (далі також - ТОВ «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві, ТОВ «Кампсіс Фінанс»).

Вимоги заяви обґрунтовані такими обставинами. 18.12.2024 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі № 753/16298/14-ц про стягнення зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі також - ПАТ «Дельта Банк») заборгованості за кредитним договором № 0. Ухвалою суду від 16.11.2020 було замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 17.05.2023 № 22-02/23 ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 0. У подальшому, на підставі договору про відступлення прав вимоги від 17.05.2023 № 17-05/23, право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Дебт Форс». У виконавчому провадженні з виконання рішення суду у цивільній справі № 753/16298/14-ц було винесено постанову від 30.08.2022 про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу), проте виконавчий лист у ТОВ «Дебт Форс» відсутній.

За міркуванням заявника наведені обставини є підставою для надання йому статусу сторони виконавчого провадження шляхом заміни стягувача у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листа.

Розгляд цієї заяви заявник просив здійснити без участі його представника та витребувати від Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) інформацію про перебування на виконанні виконавчого листа по справі № 753/16298/14-ц та постанову про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

23.09.2025 від ОСОБА_3 надійшла заява, у якій вона просила відмовити у задоволенні вимог ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження. Вказала, що не була відповідачем у цивільній справі № 753/16298/14-ц, а тому не може мати статусу боржника у виконавчому провадженні. До того ж рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.10.2021 у справі № 761/9499/21-ц припинено надану нею поруку, яка забезпечувала кредитне зобов`язання ОСОБА_1 . Послалась також на те, що викладені у заяві обставини не відповідають дійсності, оскільки рішення суду у справі № 753/16298/14-ц було виконане ще у 2016 р., про що свідчить факт реєстрації права власності на предмет іпотеки за первісним кредитором ПАТ «Дельта Банк».

В судове засідання учасники справи (заінтересовані особи) не з`явились, з будь-якими іншими заявами та клопотаннями до суду не звертались, а тому з огляду на приписи частини третьої статті 442 ЦПК України суд не встановив перешкод для вирішення питань цієї заяви за їх відсутності.

Дослідивши заяву, докази, надані на підтвердження її вимог, та матеріали цивільної справи № 753/16298/14-ц, суд встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

У вересні 2014 р. ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності, зобов`язання вчинити дії.

Заочним рішенням суду від 18.12.2014 позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено в повному обсязі, а саме:

?для задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27.07.2006, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , в загальному розмірі 82 655,40 євро, що згідно курсу НБУ станом на 13.08.2014 становить 1 146 261,87 грн. і включає заборгованість по тілу кредиту в сумі 49 287,24 євро, що в еквіваленті складає 862 402,89 грн, та заборгованість по відсотках в сумі 333 678,16 євро, що в еквіваленті складає 583 858,98 грн, звернуто стягнення на земельну ділянку з кадастровим номером :90:217:0052 загальною площею 0,0878 га., що розташована по АДРЕСА_1 , передану в іпотеку на підставі договору іпотеки № 21193 від 27.07.2006, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О. М., зареєстрованого у реєстрі за № 2839, шляхом її передачі у власність ПАТ «Дельта Банк» за вартістю, визначеною на момент набуття права власності на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності;

?визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :90:217:0052 загальною площею 0,0878 га., що розташована по АДРЕСА_1 .

?зобов`язано ОСОБА_1 передати ПАТ «Дельта Банк» правовстановлюючі документи на земельну ділянку з кадастровим номером :90:217:0052 загальною площею 0,0878 га., що розташована по АДРЕСА_1 , передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Вказаним рішенням зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» також стягнуті судові витрати в сумі 3654 грн.

Рішення суду ніким не оскаржувалось і набрало законної сили.

Дослідженням наданої ОСОБА_2 інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно установлено, що 02.07.2016 здійснено державну реєстрацію права власності ПАТ «Дельта Банк» на предмет іпотеки - земельну ділянку з кадастровим номером :90:217:0052.

Згідно з внесеними до державного реєстру відомостями зазначена реєстраційна дія проведена на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18.12.2014 у справі № 753/16298/14-ц.

На підставі договору про відступлення прав вимоги від 10.08.2020 № 2301/К, укладеного за результатами електронного аукціону, право вимоги за кредитним договором № 0 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою суду від 16.11.2020 здійснено заміну первісного стягувача ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал».

22.02.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс»укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 22-02/23, за умовами якого ТОВ «Кампсіс Фінанс»за грошову суму в розмірі 395 858,81 грн набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 0 в загальному розмірі 116 740,53 євро (відповідно до Реєстру боржників).

27.02.2023 ТОВ «Кампсіс Фінанс»та ТОВ «Вердикт Капітал» підписали акт зарахування зустрічних однорідних вимог за низкою договорів відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, серед яких договір № 22-02/23 від 22.02.2023.

17.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс»(первісним кредитором) та ТОВ «Дебт Форс» (новим кредитором) укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 17-05/23, предметом якого є відступлення первісним кредитором шляхом продажу новому кредитору за грошову суму в розмірі 178 828,78 грн прав вимоги до боржників (їх правонаступників), які належать первісному кредитору на підставі укладених з ТОВ «Вердикт Капітал» договорів відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, серед яких договір № 22-02/23 від 22.02.2023.

Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «Дебт Форс» отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 в загальному розмірі 116 740,53 євро.

Факт здійснення оплати за договором відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 17-05/23 підтверджується платіжною інструкцією № 393960002 від 24.10.2023.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, визначених статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Загальною законною підставою припинення зобов`язання є його виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України), а відтакнаявність судового рішення про задоволення грошових вимог кредитора, яке не виконане (не повністю виконане) боржником, не припиняє правовідносин сторін.

За положеннями частин першої, другої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

У цивільному процесі питання правонаступництва врегульовані у статті 55 ЦПК України, якою визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені у цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Водночас суд зауважує, що приписи статті 55 ЦПК Українипоширюються лише на цивільні справи, які не закінчені розглядом, а на стадії виконання рішення суду діють зовсім інші нормативні положення.

Так, конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду (частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129 Конституції України) реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішень судів та інших органів (посадових осіб), прийнятих на захист прав суб`єктів матеріальних правовідносин.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон про виконавче провадження), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 431 ЦПК України).

Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Сторонами виконавчого провадження відповідно до статті 15 Закону про виконавче провадження є стягувач і боржник.

Частиною п`ятою цієї норми передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін (виконавчого провадження) виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частин першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

З доданого до заяви витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень (далі - АСВП) убачається, що у Дарницькому відділі державної виконавчої служби у м. Києві перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 (дата відкриття виконавчого провадження - 29.07.2019), стягувачем у якому був ПАТ «Дельта Банк», а боржником - ОСОБА_1 .

Отже ураховуючи, що у цивільній справі № 753/16298/14-ц здійснювалось примусове виконання рішення суду в порядку, передбаченому Законом про виконавче провадження, вимоги ТОВ «Дебт Форс» про заміну стягувача у виконавчому листі не ґрунтуються на законі, а релевантною у даній ситуації є норма частини першої статті 442 ЦПК України щодо заміни сторони виконавчого провадження.

При застосуванні цієї норми суд відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України ураховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 та від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10, щодо можливості заміни сторони у виконавчому провадженні лише за наявності відкритого виконавчого провадженняабо підстав для його відновлення (повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання).

Як роз`яснив Верховний Суд, у протилежному випадку неможливе досягнення виконання завдань цивільного судочинства (мети виконання судового рішення).

За приписами статті 12 Закону про виконавче провадження виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша).

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. частини першої (частина друга).

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення (частина четверта).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина п`ята).

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста).

За відомостями АСВП у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду у цій справі державним виконавцем було прийняте рішення про його завершення (закінчення).

Згідно з частиною першою статті 40 Закону про виконавче провадження виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

З огляду на викладене вирішення питань розглядуваної заяви насамперед потребує з`ясування існування підстав для відновлення виконавчого провадження, тобто наявності у стягувача (його правонаступника) права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

За принципом змагальності цивільного судочинства, який поширюється на усі стадії судового провадження, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 12 ЦПК України), проте жодних доказів на підтвердження відсутності правових перешкод для реалізації стягувачем (його правонаступником) права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання суду не надано.

Що стосується клопотання заявника про витребування копій матеріалів виконавчого провадження, то законні підстави для його задоволення відсутні, оскільки норма статті 84 ЦПК України (витребування доказів судом) на стадії виконання судових рішень не застосовується.

До того ж переконливих обґрунтувань причин неможливості самостійного отримання цих доказів заявником у клопотанні не наведено та належних доказів вжиття заходів для їх отримання не надано (зокрема, шляхом звернення до попереднього кредитора, який за умовами договору та на підставі статті 517 ЦК України зобов`язаний був передати заявнику усі документи, що підтверджують права вимоги до боржників та інформацію, яка є важливою для їх здійснення).

Звернення заявника з безпідставним клопотанням про витребування доказів свідчать про його намагання перекласти обов`язок збирання доказів на суд, що не відповідає завданням цивільного судочинства і суперечить його загальним засадам.

Суд також бере до уваги, що сам по собі факт відсутності виконавчого листа серед документів, переданих заявнику на виконання умов договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, не доводить його втрату, а належні докази на підтвердження цієї обставини в матеріалах заяви відсутні.

Зважаючи на викладене, вимоги заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони стягувача у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листа суд вважає необґрунтованими і недоведеними і з цих підстав відмовляє у їх задоволенні.

Слід також зазначити, що за наявними даними боржник ОСОБА_1 помер, що необхідно урахувати стягувачу (його правонаступнику) при вчиненні дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Керуючись статтями 442, 259-261, 352-355, підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»про заміну сторони стягувача у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листа.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:

Ухвала підписана суддею 28.10.2025.