Справа № 932/9657/24
Провадження № 2/932/3220/24
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 57
телефон приймальні судді 099 520 65 95
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра

у складі головуючого судді Ярощук О.В.,

за участі секретаря судового засідання Фещенко К.О.

розглянувши у відкритому у судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про встановлення факту не проживання та визнання особи такою, що не прийняла спадщину

установив:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач), у якому прохав визнати відповідача таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову Позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який є його батьком. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок та легковий автомобіль.

Упродовж шести місяців із дня відкриття спадщини Позивач подав до Мирноградської державної нотаріальної контори заяву про прийняття даної спадщини.

10 серпня 2024 року нотаріус відмовилася видати свідоцтво про право на спадщину Позивачу без врахування частки Відповідача.

Постанова нотаріуса вмотивована тим, що згідно із довідкою №2033 від 25.03.2024 відділу ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради, разом із спадкодавцем зареєстровані Позивач та Відповідач. Однак, на час смерті Відповідач фактично не проживав із спадкодавцем.

Ухвалою суду 16.12.2024 року було здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду 14.02.2025 року закрите підготовче засідання, призначений судовий розгляд справи по суті.

Позивач та Відповідач у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином.

До суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

У силу приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , яке видане 22.01.2024 виконавчим комітетом Мирноградської міської ради, актовий запис №35.

ОСОБА_3 є батьком Позивача ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що вказано у свідоцтві про народження від 21.09.1976 та батьком Відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що вказано у свідоцтві про народження від 13.08.2024 (видане повторно).

03 квітня 2024 року здійснена реєстрація спадкової справи у Спадковому реєстрі після смерті ОСОБА_3 .

Постановою від 10.08.2024 державного нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори Свиридової А.В. відмовлено Позивачу у вчиненні нотаріальних дій - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та мотоцикл, що належали померлому ОСОБА_3 .

Згідно із довідкою №2033 від 25.03.2024 відділу ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради, разом із спадкодавцем зареєстровані Позивач із 30.06.2005 року по час видачі довідки та Відповідач із 11.01.2002 року по час видачі довідки.

Відповідно до Акту фактичних обставин не проживання особи, що зареєстрована від 13.08.2024 року, засвідчено представником комітету органів самоорганізації населення Мирноградської міської територіальної громади Бєлянкіною О.М., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 той факт, що Відповідач із 2014 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із паспортними даними Відповідача, останній отримав паспорт громадянина рф 29.07.2020

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина 1 та 2статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 статті 1268 ЦК України).

Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) (ч.1 ст. 1241 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Статтею 29ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Згідно із статтями 12 ,81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено і не спростовано матеріалами справи, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , будинок АДРЕСА_1 , не був постійним місцем проживання Відповідача. Натомість, Відповідач набув громадянство російської федерації.

Факт звернення Відповідача у визначений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом судом не встановленою.

Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Відповідач не проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 на час відкриття спадщини, за адресою: будинок АДРЕСА_1 , а відтак, є та таким, що не прийняв спадщину після його смерті.

Тому, позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із Відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст..ст.10,60,263-265,280 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту не проживання та визнання особи такою, що не прийняла спадщину - задовольнити.

Встановити факт не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , код РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване та фактичне місце проживання: будинок АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: будинок АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Оксана ЯРОЩУК