Провадження № 2/643/6360/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Замікули Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Каратаєвої Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК Єврокредит», в інтересах якого діє адвокат Журавльов С.Г., звернулось до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 180410,39 грн., що складається з: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) 60310,34 грн; заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) 124100,05. Також позивач просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11200 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором № TDB.2020.0991.10527 від 10.06.2020, який укладений між відповідачем та АТ «МЕГАБАНК», внаслідок чого виникла вказана заборгованість.

У свою чергу, на підставі укладених договорів факторингу, до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором, у зв`язку з чим позивач просить стягнути заборгованість на свою користь.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 29.09.2025, якому він просив задовольнити позов частково, одночасно не заперечив наявності заборгованості по тілу кредиту в розмірі 28909,48 грн.

В обґрунтування власної позиції представник відповідача зазначив, що заявлені позивачем вимоги про стягнення відсотків не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому позивачем розрахунку, оскільки вони не підкріплені первинними бухгалтерськими документами. Також представник відповідача наполягав, що позивачем не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та, відповідно, отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. З наведених підстав представник відповідача заперечив обґрунтованість нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Водночас представник відповідача у відзиві зазначив, що згідно виписок, наданих АТ «Мегабанк», відповідач сплатив відсотки за користування кредитом у загальній сумі 31400,86 грн, які мають бути зараховані в оплату тіла кредиту.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив від 03.10.2025, в якому заперечив доводи представника відповідача.

Зокрема, представник позивача наполягав, що 10.06.2020 між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № TDB.2020.0991.10527, а його копія, яка підписана сторонами, міститься в матеріалах справи.

Посилаючись на положення вказаного договору, представник позивача стверджує, що відповідач отримала один його примірник із додатками, картку та ПІН-код до неї, тарифи, паспорт споживчого кредиту. Також у матеріалах справи наявні копії заяви-анкети на відкриття рахунку та видачу платіжної картки, паспорту споживчого кредиту, додатку №1 «Тарифний пакет «todobank» до кредитного договору. На усіх вказаних документах містяться підпис відповідача, що вказує про її дійсне волевиявлення на отримання кредиту.

Крім того, позивач вказує про наявність в матеріалах справи виписки по особовому рахунку, що підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів, користування ними, а також наявність заборгованості за кредитним договором.

Представник відповідача надав до суду додаткові письмові пояснення від 21.10.2025, в яких наполягав, що умови та тарифи користування кредитними коштами все ж не були доведені до відому позичальника, у зв`язку з чим нарахування відсотків є безпідставним. Крім того, просив врахувати, що визначена договором відсоткова ставка значно перевищує середній показник. З наведених підстав вважав, що нараховані відсотки значно перевищують тіло кредиту. Також у письмових поясненнях зазначив про неспівмірність заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 11200 грн, проте не вказав, який розмір витрат, на думку представника відповідача, є справедливим.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 16.09.2025 відкрито провадження у справі, а її розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони подали до суду заяви про розгляд справи без участі.

Враховуючи, що явка сторін не визнавалась обов`язковою, наявність заяв по суті спору, а також позицію учасників щодо розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 4 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

10.06.2019 АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 уклали договір № TDB.2020.0991.10527 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії (далі договір), згідно з п. 1.1. якого цей договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів за платіжними картками todobank у АТ «МЕГАБАНК» (далі Правила). Підписання сторонами цього договору вважається одночасно підписанням Правил, у зв`язку з чим Правила не підлягають додатковому та/або подальшому підписанню. Договір разом з Правилами, Тарифами на послуги Банку (додаток № 1 до договору), вступають в силу для сторін одночасно з підписанням цього договору і складають єдиний договір.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору банк відкриває клієнту: поточний рахунок в гривні; поточний рахунок в доларах США; поточний рахунок в Євро, (разом карткові рахунки), на підставі отриманої від клієнта заяви-анкети встановленого зразка, а також видає платіжну картку міжнародної платіжної системи (далі картка). Картковий рахунок в гривні обслуговується за дебетово-кредитною схемою, інші рахунки - за дебетовою схемою. Картка, що видається на підставі цього договору є власністю Банку.

Згідно з п. 1.4. кредитного договору Банк має право надавати клієнту на картковий рахунок (в гривні) кредит (встановити доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії) в сумі та на умовах визначених договором. Кредит використовується клієнтом на споживчі цілі. Операції за картковим рахунком проводяться з урахуванням встановленого доступного ліміту кредитної лінії.

Пунктом 2.1., 2.2 договору сторони узгодили, що Банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії, а саме: сума максимального ліміту кредитної лінії становить 200000 грн; пільговий період для нарахування процентів по заборгованості, що виникла внаслідок здійснення операцій в торгово-сервісних мережах до 62 днів; процентна ставка (фіксована), % річних: базова складає 56 %, у пільговий період 0,0001 %; кінцевий строк, до якого має бути сплачена заборгованість за доступним лімітом кредитної лінії у повному обсязі 09.06.2021.

Відповідно до п. 2.4. кредитного договору сплата процентів, передбачених умовами договору за користування доступним лімітом кредитної лінії, здійснюється клієнтом у разі його використання (повністю та/або частково).

Клієнт зобов`язаний при користуванні доступним лімітом кредитної лінії: щомісячно, не пізніше розрахункової дати місяця, наступного за звітним, сплатити обов`язковий мінімальний платіж, в т.ч. проценти та інші обов`язки платежі, передбачені договором, у розмірі, визначеному тарифами, шляхом забезпечення надходження цих коштів на картковий рахунок 1; погасити заборгованість за доступним лімітом кредитної лінії до настання кінцевого строку сплати цієї заборгованості (п. 3.1.2. договору).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що підписавши цей договір клієнт підтверджує, що один примірник цього договору із додатками, картка та ПІН-код до неї, тарифи, паспорт споживчого кредиту, ним отримані під підпис. З реальною річною процентною ставкою та загальною вартістю кредиту на дату укладення договору, у письмовій формі ознайомлений.

Відповідно до п. 7.1. кредитного договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 99 років, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань за ним. У випадку якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії договору, сторони не повідомили одна одну про його припинення, договір продовжує свою дію на кожний наступний календарний рік. Закінчення строку договору не звільняє клієнта від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до довідки-розрахунку загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № TDB.2020.0991.10527 від 10.06.2020 станом на 03.09.2024 складає 184410,39 грн, що складається з: заборгованості за основним боргом 60310,34 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 124100,05 грн.

На підтвердження факту користування кредитними коштами позивач надав виписки по особовому рахунку відповідача з 20.12.2022 по 03.09.2024, та з 02.12.2022 до 10.06.2020, в яких відображено рух наданих кредитних коштів та нараховані проценти за користування.

03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону) Банк та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» уклали договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до п. 1 якого Банк відступив новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набув права вимоги Банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку № 1 цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників. За договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

Відповідно до п. 4 договору № GL1N426240 сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 21723211,51 грн (ціна договору). Ціна договору сплачується новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до п. 14 цього договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.

Оплата підтверджується копією платіжної інструкції № 66895 від 31.07.2024 на суму

23425777 грн.

Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги до боржників за основними договорами, в тому числі, і за кредитним договором № TDB.2020.0991.10527 від 10.06.2020, відповідно до якого боржником є ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з додатку № 1 до договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, укладеного 03.09.2024.

27.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» і ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» уклали договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, відповідно до п. 2 якого права вимоги переходять від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору та додатку № 1.

У п. 4 договору № 1/12, з урахуванням змін, внесених у цей пункт додатковою угодою № 1 від 23.05.2025, сторони узгодили ціну договору та строки здійснення розрахунків за ним. Зокрема, відповідно до додаткової угоди № 1 від 23.05.2025 умовами п. 4 узгоджено, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору, новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі 22730000 грн (ціна договору). Ціна договору сплачується новим кредитором шляхом безготівкового перерахування коштів на будь-який з рахунків первісного кредитора в банківських установах за реквізитами, що зазначені у цьому договорі. Оплата здійснюється з розстроченням платежу наступними частинами: 1) в строк до 31.12.2024 включно має бути сплачений аванс в сумі 8030000 грн; 2) в строк до 31.08.2025 включно має бути сплачений залишок суми в розмірі 14700000 грн.

Аванс за договором № 1/12 було сплачено, що підтверджується копією платіжної інструкції № 1074 від 27.12.2024.

Пунктом 14 договору № 1/12 визначено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін.

Відповідно до умов договору № 1/12 Товариство набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за основними договорами. Згідно з витягом з додатку № 1 до договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, серед інших, до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № TDB.2020.0991.10527 від 10.06.2020, відповідно до якого, боржником є ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Між учасниками справи існують правовідносини за кредитним договором, які спочатку виникли між відповідачем та первісним кредитором (АТ «МЕГАБАНК»), а в подальшому - між відповідачем та новим кредитором (ТОВ «ФК Єврокредит»).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що АТ «МЕГАБАНК» та відповідач уклали договір про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії, за яким відповідачці було надано можливість використовувати кошти у межах встановленого кредитного ліміту, тобто між сторонами фактично склались договірні правовідносини у порядку статей 626, 628 ЦК України щодо отримання кредиту.

Факт укладення договору підтверджується матеріалами справи, а також випискою по особовому рахунку. До того ж вказаний факт підтверджується частковим визнанням відповідачем заборгованості за цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що первісний кредитор (Банк) за договором надав грошові кошти боржниці, тобто виконав свої зобов`язання з надання коштів.

На підтвердження наявності невиконаних кредитних зобов`язань позивач надав виписки по особовому рахунку відповідача з 20.12.2022 по 03.09.2024, та з 02.12.2022 до 10.06.2020, в яких відображено рух наданих кредитних коштів та нараховані проценти за користування.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.2012 № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операцій і стали підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку та податкових документах належать касові, банківські документи, ордери, повідомлення банків і переказні вимоги, виписки банків, корінці квитанцій, банківських чекових книжок, наряди на роботу, акти про приймання, здавання і списання майна й матеріалів, квитанції і накладні з обліку товарно-матеріальних цінностей, рахунки-фактури, авансові звіти тощо.

Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. Вказаний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18.

Як вбачається із виписки по рахунку, відповідач користувався кредитною карткою, а також ним періодично вносились кошти на погашення заборгованості. Наведена обставина не заперечується представником відповідача.

Отже, відповідач своїми діями визнавав наявність кредитних правовідносин з АТ «МЕГАБАНК».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Судом на підставі досліджених договорів відступлення права вимоги встановлено, що до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № TDB.2020.0991.10527 від 10.06.2020, а тому з дати відступлення права вимоги ТОВ «ФК Єврокредит» стало кредитором за вказаним договором.

Оскільки первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання боржнику кредитних коштів у користування (право вимоги за якими згодом перейшло до позивача), однак відповідач, в порушення ст. 509, 1048, 1049, 1054 ЦК України та умов договору, зобов`язань щодо їх повернення не виконав, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в повному обсязі.

Водночас, суд відмовляє у задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості за процентами, з огляду на таке.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Так, позивач на підтвердження розміру нарахованих процентів надав виписки по особовому рахунку відповідачки з 20.12.2022 по 03.09.2024, та з 02.12.2022 до 10.06.2020, в яких відображено рух наданих кредитних коштів та нараховані проценти за користування ними та довідки-розрахунку заборгованість станом на станом на 03.09.2024 складає 184410,39 грн, що складається з: заборгованості за основним боргом 60310,34 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 124100,05 грн.

Водночас у довідці-розрахунку не конкретизовано порядок та розмір нарахованих процентів за користування кредитними коштами (відображена лише загальна сума без конкретизації строку, відсоткової ставки нарахування тощо), а з виписки по рахунку також не вбачається розмір відсоткової ставки за якою нараховувались проценти за користування коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанову Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15).

Належним чином дослідити розрахунок заборгованості за кредитним договором, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з випискою з особового рахунку позичальника, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду (постанови Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 404/251/17, від 05.12.2018 у справі № 346/5603/17, від 20.07.2022 у справі № 343/557/15-ц, від 14.09.2022 у справі № 369/7147/15-ц).

Однак, позивач не надав детального розрахунку заборгованості по процентах за користування кредитними коштами. Крім того, позивач не визнав за доцільне приймати участь в судових засіданнях під час розгляду справи, чим позбавив себе можливості навести додаткові аргументи на підтвердження правильності заявленої до стягнення суми заборгованості за відсотками.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Позивач заявив до стягнення сплачений судовий збір та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2422,40 грн і 11200 грн, відповідно.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачена сума судового збору в розмірі 792,23 грн.

Щодо витрат на професійну правову допомогу суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви та заяви про розподіл судових витрат додав (в копіях):

- договір про надання правничої допомоги від 01.07.2025 № 1/07 (з додатками), укладений між ТОВ «ФК Єврокредит» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ЛТД»;

- акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12112288 від 14.08.2025, відповідно до якого, загальна вартість послуг складає 11200 грн, з яких 1 200,00 грн проведення юридичного та фінансового аналізу, 10 000,00 грн складання позовної заяви;

- ордер на надання правничої допомоги від 11.08.2025, АО «Альянс ЛТД»; .

Правила розподілу судових витрат унормовано статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Відповідач у додаткових письмових поясненнях від 21.10.2025 зазначив, що витрати на правничу допомогу не відповідають критерію співмірності, оскільки зазначена справа не є складною, не становить значного публічного інтересу. Крім того, справа розглядається протягом незначного періоду часу.

Суд, з урахуванням позиції відповідача, вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є непропорційним до предмета спору, з огляду на категорію та складність справи. Справа, що розглядається є типовою, не потребує формування складної правової позиції та поглибленого аналізу судової практики, оскільки вона є усталеною. Крім того, представник позивача не вчиняв значних дій щодо витребування та надання додаткових доказів, не брав участь у судових засіданнях.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність зменшення заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 5000 грн. Крім того, оскільки позовні вимоги задоволені частково, а тому витрати на правничу допомогу також підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам, а саме, в розмірі 1635,22 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № TDB.2020.0991.10527 від 10.06.2020 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Єврокредит» заборгованості за договором № TDB.2020.0991.10527 від 10.06.2020 у розмірі 60310,34 грн (основний борг).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» витрати по сплаті судового збору в розмірі 792,23 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1635,22 грн.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» (49001, м. Дніпро,

пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105; ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повне судове рішення складено та підписано 03.11.2025.

Суддя Борис ЗАМІКУЛА