Справа № 309/2407/25
Провадження № 2/309/819/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Довжанин М.М.

за участю секретаря судового засідання Драб Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Хустської державної нотаріальної контори про скасування заборони на відчуження нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Хустської державної нотаріальної контори про скасування заборони на відчуження нерухомого майна.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 06.08.2024 року вона, ОСОБА_1 , отримала витяг про реєстрацію права власності після смерті свого батька ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1

Наразі дана квартира належить ОСОБА_1 на підставі витягу з державного реєстру речових прав №389775282. Разом з тим, звернувшись до ЦНАП Хустської міської ради для реєстрації місця проживання у вищезазначеному житловому будинку дізналася, що на дану квартиру накладено заборону відчуження згідно повідомленням б/н від 04.11.1989року за заявою Хустського лісокомбінату, реєстраційний № обтяження 3958647 від 27.10.2006р., індексний №74445264 від 06.08.2024року .

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.

Оскільки на даний час у ОСОБА_1 немає невиконаних майнових зобов`язань перед Хустським лісокомбінатом, тому існування заборони на квартиру є безпідставною та такою, що порушує охоронювані законом майнові права позивача, а тому встановлене обтяження підлягає припиненню.

Відзиву на позов від відповідача не надходило.

В судове засідання позивачка не з`явилася, позовна заява містить клопотання про розгляд справи у її відсутності.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, подавши заяву, у якій не заперечує проти задоволення позову та просить справу розглянути у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами судового розгляду суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Також вбачається, що на житлову квартиру АДРЕСА_1 Хустською державною нотаріальною конторою накладено обтяження у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна, згідно повідомлення б/н від 04.11.1989 року за заявою Хустського лісокомбінату, реєстраційний № обтяження 3958647 від 27.10.2006р., індексний №74445264 від 06.08.2024року .

Згідно п. п. 5.1. п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках,

На даний час Хустський лісокомбінат ліквідований і відсутні відомості про реєстрацію юридичної особи, яка стала правонаступником Хустського лісокомбінату.

Отже, на даний час юридичної особи, за повідомленням якої була накладена заборона на відчуження нерухомого майна, немає.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15.05.2013 у справі № 6-26 цс 13 вбачається, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5 роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

За частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Оскільки на даний час у позивача ОСОБА_1 немає невиконаних майнових зобов`язань перед Хустським лісокомбінатом, існування заборони на майно за адресою АДРЕСА_2 є безпідставною та такою, що порушує охоронювані законом майнові права позивача на спадкування цього майна, а тому встановлене обтяження підлягає припиненню.

Ураховуючи наведене, а також те, що обтяження у вигляді заборони формально залишає право власності за позивачем, однак суттєво обмежує його право у розпорядженні таким, а відтак обтяження порушує право позивача на володіння та розпорядження своїм майном.

Зважаючи на викладене, а також фактичне визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе прийняти таке визнання позову та задовольнити його.

Керуючись вимогами ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України 319, 321, 391, ЦК Кодексу України суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати обтяження у вигляді заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 , накладеноого згідно повідомленням б/н від 04.11.1989року за заявою Хустський лісокомбінат, реєстраційний № обтяження 3958647 від 27.10.2006р., індексний №74445264 від 06.08.2024 року, зареєстрованого Хустською державною нотаріальною конторою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 21 жовтня 2025 р.

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М. М.