СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/9875/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про передачу справи за підсудністю

06 жовтня 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клішин Денис Андрійович (03058, м. Київ, вул. Миколи Голего, 5, прим. 121-А, прим. 9), про визнання недійсним заповіту,

ВСТАНОВИВ:

29.09.2025 адвокат Боряк Г.Ю., діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом, у якому просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 від 12.05.2011, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гурченок Н.І., зареєстрований у Реєстрі за №840, застосувати наслідки недійсності правочину шляхом виключення зі Спадкового реєстру запису №840 про реєстрацію заповіту ОСОБА_3 , а також стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2025 для розгляду даного позову визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю.

Приписами ст. 1 ЦПК України визначено, що Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

В силу ч. 1 ст. 2 Кодексу завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Як вбачається зі змісту та форми звернення адвоката Боряк Г.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , остання звертається із позовною заявою, яка підлягає розгляду саме у порядку позовного провадження.

Так, згідно з ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Частиною 1 ст. 48 Кодексу визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

З огляду на приписи ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Водночас, окремі спірні правовідносини вирізняються обставинами, які чітко окреслюють коло судів, що наділені юрисдикцією для розгляду конкретного виду позовів. До таких належать, зокрема, позови про визнання заповіту недійсним.

Так, за своїм змістом заповіт є розпорядженням, зробленим особою на випадок смерті, яке укладається у передбаченій законом формі, містить призначення спадкоємця. Право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Звернутися до суду з позовом про визнання недійсним заповіту може лише особа, права та інтереси якої порушено заповітом.

При цьому, визнати заповіт недійсним можливо лише через суд, подавши позовну заяву до районного суду за місцем відкриття спадщини (смерті заповідача).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Зі змісту даної позовної заяви вбачається, що місцем відкриття спадщини є Печерський район м. Києва, а саме - АДРЕСА_3 .

Крім того, суддя звертає увагу, що позов про визнання заповіту недійсним не повинен розглядатися за правилами виключної підсудності, оскільки спір між сторонами виникає не з приводу нерухомого майна, а щодо дійсності заповіту. За результатом розгляду даної категорії справ, в разі задоволення позову, у позивача може виникнути право на спадкування, а не речове право на спадкове майно.

Така позиція відповідає висновкам Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ВССУ, зробленим в Аналізі судової практики внаслідок застосування судами роз`яснень, викладених у постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 23.01.2017, пункт 15 якого не передбачає застосування виключної підсудності до вимог про визнання заповіту недійсним.

Таким чином, у разі задоволення даної позовної заяви у позивача виникне право на спадкування, яке підлягатиме подальшому врегулюванню саме за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 2 вказаної статті закріплено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи, що під час звернення із даним позовом позивач не дотрималася вимог законодавства щодо підсудності спору, то суддя доходить висновку, що дана позовна заява підлягає передачі за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 19, 27, 28, 30, 31, 42, 48, 187, 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клішин Денис Андрійович (03058, м. Київ, вул. Миколи Голего, 5, прим. 121-А, прим. 9), про визнання недійсним заповіту - передати за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15).

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

При цьому, відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.Ю.Єросова