Справа № 509/3888/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенко Є.М.,

при секретарі судового засідання Проноза І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу № 509/3888/25 за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа Овідіопольський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, зокрема, що свідоцтво про народження (серія НОМЕР_1 ), видане 22 березня 1971 року на ім`я ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно належить мені, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

В заяві зазначає, що встановлення юридичного факту необхідне для встановлення юридичного факту належності заявнику свідоцтва про народження, виданого на ім`я ОСОБА_1 . Встановлення цього факту є необхідною передумовою для приведення його документів у відповідність та реалізації його особистих прав.

В обгрунтування вимог заяви вказує, що у його первинному документі - свідоцтві про народження, виданому 22 березня 1971 року, - його по батькові було записано як « ОСОБА_2 ».

При паспорту громадянина України 21 січня 1997 року (серія НОМЕР_3 ) було зафіксовано правильний варіант по батькові « ОСОБА_3 », утворений від імені його батька, ОСОБА_4 .

Протягом понад 28 років усі державні органи України ідентифікують заявника виключно як ОСОБА_1 . Цей факт підтверджується безперервним ланцюгом офіційних документів: дипломи бакалавра та спеціаліста, картка платника податків, пенсійне посвідчення, свідоцтво про шлюб, Витяг з Реєстру територіальної громади

Таким чином, розбіжність існує лише між застарілим радянським документом та всією сукупністю актуальних українських документів. Позасудове вирішення питання неможливе, що змушує заявника звернутися до суду для захисту своїх прав.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 липня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Овідіопольський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про дату розгляду справи сповіщений належним чином, в судове засідання не прибув по невідомим суду причинам.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, та надані заяви сторін, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 21.01.1997року Скадовським РВ УМВС України в Херсонській області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Ульянівка Кіровоградської області.

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Ульянівським райбюро РАЦС Кіровоградської області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Ульянівка Кіровоградської області.

Згідно дублікату Картки фізичної особи - платника податків ДПІ у Скадовському районі від 20.10.2005 року, ОСОБА_1 одержав ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Згідно Диплому бакалавра НОМЕР_5 від 06.11.2000 року ОСОБА_1 у 1996 році вступив до Таврійського інституту підприємництва і права і у 2000 році закінчив повний курс за освітньою професійною програмою з професійним спрямуванням правознавство.

Згідно Диплому спеціаліста СК № 45284258 від 30.06.2013 року ОСОБА_1 закінчив у 2013 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеський інститут підприємництва та права" і отримав повну вищу освіту за спеціальністю "Правознавство" та здобув кваліфікацію юрист.

Згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області 29 грудня 2011 року, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , укладено шлюб 29 грудня 2011 року.

Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади № 2025/008183196 від 20.06.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , з 21.06.2005 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Пенсіного посвідчення № НОМЕР_2 , виданого Пенсійним фондом України від 19.10.2013 року серії НОМЕР_7 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю 3 групи.

Інших документів на підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 суду не надав.

Згідно зі ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із частинами першою, другою, третьою статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 затверджені Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за №55/18793; далі - Правила №96/5).

Пунктами 1.1, 1.5 розділу I Правил №96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його в адміністративному та/або судовому порядку.

Заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян при пред`явленні паспорта громадянина України (далі - паспорт), паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства (далі - паспортний документ) заявника. Сформована заява про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії роздруковується посадовою особою та за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній, підписується заявником. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану використовує усі відомості, отримані за результатами відповідної перевірки, для внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії.

Працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, звіряє відомості, зазначені заявником у заяві, з паспортом або паспортним документом. Суперечливі дані в документах письмово пояснюються заявником. Документи, які мають необумовлені виправлення, підчистки або викликають сумніви щодо їх достовірності, перевіряються особливо ретельно та у разі потреби направляються для проведення їх експертизи до судово-експертної установи Міністерства юстиції України (за рахунок заявника). Відомості про акти цивільного стану, зазначені заявником у заяві, перевіряються в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. У разі зберігання актового запису цивільного стану (метричного запису) у державному архіві внесення змін до актового запису (метричного запису) проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану (пункт 1.7 розділу I Правил №96/5.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.6, 2.7, 2.11 розділу ІІ Правил №96/5, заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України не вправі відмовити громадянину в прийнятті та розгляді заяви про внесення змін.

Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

На підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Факти, зазначені в заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів.

Пунктом 2.12 розділу ІІ Правил №96/5 встановлено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в адміністративному та/або судовому порядку.

Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану або дипломатичного представництва чи консульської установи України (підпункт 2.13.3 пункту 2.13 розділу ІІ Правил).

Відповідно до пункту 2.15 розділу ІІ Правил №96/5, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається: якщо актовим записом про народження передбачені, але в ньому відсутні прізвище, власне ім`я, по батькові або громадянство батьків; якщо прізвище, власне ім`я та по батькові зазначено без урахування національних традицій; якщо при державній реєстрації народження дитині присвоєне прізвище або власне ім`я без урахування побажань батьків або одного з них; якщо дитина має власне ім`я, відмінне від того, яке зазначено в актовому записі про народження, і цього вимагають інтереси дитини; при необхідності зміни прізвища, власного імені, по батькові у зв`язку із зміною статі; при впізнанні особи, смерть якої була зареєстрована як невідомої (за наявності протоколу впізнання трупа); при зміні громадянства; при зміні батьком або матір`ю прізвища відповідно до статті 53 Сімейного кодексу України та необхідності внесення змін до актового запису про народження їх дитини (висновок складається з урахуванням вимог, зазначених у статті 148 Сімейного кодексу України); якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості); в інших окремих випадках, що не суперечать вимогам чинного законодавства.

Згідно з пунктом 2.16 розділу ІІ Правил №96/5, зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

На підставі висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану про виправлення помилок, доповнення запису відомостями тощо виправляються або доповнюються відповідні відомості в актових записах, які зазначено у висновку (підпункт 2.16.14 пункту 2.16 розділу ІІ Правил).

Як установлено пунктом 2.19 розділу ІІ Правил №96/5, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва чи консульської установи України про внесення змін до актового запису цивільного стану складається у двох примірниках, з яких один разом із зібраними документами не пізніше наступного робочого дня надсилається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису цивільного стану, до якого вносяться зміни. Другий примірник залишається у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичному представництві чи консульській установі України за місцем його складання. Якщо актовий запис цивільного стану, у який потрібно внести зміни, міститься в даному відділі державної реєстрації актів цивільного стану, висновок складається в одному примірнику.

Відповідно до пункту 2.20 розділу ІІ Правил №96/5, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва чи консульської установи України про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану складається у двох примірниках. Один примірник разом з усіма матеріалами залишається у відділі державної реєстрації актів цивільного стану або дипломатичному представництві чи консульській установі України, якими складено висновок про відмову, а другий вручається (надсилається) заявнику, який запрошується до відділу державної реєстрації актів цивільного стану або дипломатичного представництва чи консульської установи України не пізніше наступного робочого дня з дня складання висновку. Водночас у висновку зазначається про можливість оскарження відмови про внесення змін до актового запису цивільного стану в судовому порядку. На прохання заявника пред`явлені ним документи, крім заяви, повертаються, про що здійснюється запис на заяві, який скріплюється його підписом.

Отже, за змістом наведених положень за результатами розгляду заяви про внесення змін до актового запису відділ державної реєстрації актів цивільного стану на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки складає обґрунтований висновок: 1) про внесення змін до актового запису цивільного стану або 2) про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану - за формою, наведеною в додатку 2.

Відповідно до пункту 2.22 розділу ІІ Правил №96/5, після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану. На свідоцтві проставляється штамп "Повторно". Дія свідоцтва про державну реєстрацію, поданого заявником для внесення змін, припиняється і воно знищується у встановленому порядку.

Згідно п.12 Постанови Пленуму Верхового суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Таким чином, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлений факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, щодо її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документів, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану, тощо).

Згідно із роз`ясненнями, викладеними в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Однак, заявником по справі суду не надано доказів звернення до відповідного органу реєстрації актів громадянського стану щодо внесення змін (виправлення помилки) до актового запису про його народження, та відповідної відмови такого органу у внесенні змін (виправлення помилки) до актового запису про народження заявника.

Окрім того, варто відмітити, що актовий запис про народження не є правовстановлюючим документом, а є документом, що підтверджує факт народження та державну реєстрацію акта цивільного стану. Він є одним з актів цивільного стану, які підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Правовстановлюючими документами є ті, що засвідчують виникнення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Актовий запис про народження, зокрема, підтверджує факт народження та походження особи, але не надає їй будь-яких майнових чи інших прав. Свідоцтво про народження, яке видається на підставі актового запису, також не є правовстановлюючим документом. Воно лише підтверджує факт народження та є документом, що посвідчує особу, зокрема, при отриманні інших документів та послуг.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви про встановлення факту належності ОСОБА_1 . Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 22 березня 1971 року на ім`я ОСОБА_1 , відсутні, оскільки в судовому порядку не підлягає встановленню такий факт, з огляду на те, що актовий запис про народження за своїм змістом не є правовстановлюючим документом, а також за необгрунтованістю звернення до суду з даною заявою без наявності відмови відповідного органу реєстрації актів громадянського стану щодо внесення змін (виправлення помилки) до актового запису про народження заявника.

Керуючись статтями ст.ст. 12, 81, 141, 259, 264-265, 273, 293, 315, 354, 355, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 заінтересована особа Овідіопольський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Є. М. Панасенко