ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 705/1805/25
Провадження № 22-ц/821/1627/25
Категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л.І.,

суддів: Карпенко О.В., Новікова О. М.,

секретаря Дмитренко В. В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Трепака Олександра Івановича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 червня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

26 березня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що 26.10.2023 ОСОБА_1 ознайомилась з умовами кредитування, підписала паспорт кредиту та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання.

Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем було підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля, про що зазначено в полі підпис клієнта із позначкою дати та часу.

Відповідач отримала платіжний інструмент - кредитну картку зі строком дії 12/27, тип - Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку.

АТ КБ «ПриватБанк» зобов?язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу у користування кредитні кошти, а відповідач, у свою чергу, належним чином свої зобов?язання за кредитним договором не виконала, оскільки лише частково вносила кошти.

Враховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість у загальній сумі 126 929,50 грн, що складається із: 101 694,26 грн заборгованості за тілом кредиту, 25 235,24 грн заборгованості за простроченими відсотками та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 червня 2025 рокупозов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 26.10.2023 у розмірі 126 929,50 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що між сторонами виникли договірні зобов`язання, які відповідачем належним чином виконані не були, тому вимоги позивача грунтуються на нормах закону і повинні бути задоволені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

27 липня 2025 року, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Трепак О. І. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що поза увагою суду залишилось те, що заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг не містить усіх істотних умов, які притаманні кредитному договору, а Умови та Правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» у справі відсутні.

Зауважив, що у даній справі також відсутні Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, тому у суду не було законних підстав вважати доведеним факт укладення 26.10.2023 кредитного договору між АТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 та видачу останній кредитних коштів.

Вказав, що позивачем не доведено належними та допустмими доказами факт укладення 26.10.2023 кредитного договору з ОСОБА_1 .

Крім того, позивач обгрунтовує свої позовні вимоги фактом укладення між сторонами кредитного договору б/н від 26.10.2023, а до позовної заяви долучає доказ Паспорт споживчого кредиту від 29.03.2019, тим більше, інформація, яка зазначена у цьому документі, була чинна до 13.04.2019.

Зазначив, що суд також не звернув увагу на те, що виписка за договором б/н за період 01.10.2023 - 04.03.2025 надає інформацію про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 17.10.2023 по 07.12.2023 включно, при цьому інформації про встановлення вудповідачу кредитного ліміту у даний період немає.

Вважає, що долучена до справи виписка за договором б/н за період з 01.10.2023-04.03.2025 не може бути визнана первинним документом, який підтвердить законність розрахунку заборгованості, оскільки і ній відсутня будь-яка інформація щодо кредитного договору по якому вона виготовлена та видана.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

З матеріалів справи вбачається, що 26.10.2023 ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погододила наступні умови: тип кредитної карти: картка «Універсальна» та «УніверсальнаGold»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних: 42,0%; картка «УніверсальнаGold» процентна ставка, відсотків річних: 40,8%; кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (а.с. 6 8 зворотній бік).

Згідно до Паспорт кредиту ОСОБА_1 ознайомилась з умавами кредитування та підписала даний паспорт 29.03.2019. дата надання інформації 29.03.2019, актуальність інформації до 13.04.2019 (а.с. 9 9 зворотній бік).

З Виписки за договором б/н, укладеним між Банком та ОСОБА_1 за період з 01.10.2023 по 04.03.2025 простежується рух коштів, які отримала відповідач та користувалася ними (а.с. 13 17).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 26.10.2023 становить 126 929,50 грн, яка складається з: 101 694,26 грн заборгованості за тілом кредиту, 25 235,24 грн заборгованості за простроченими відсотками (а.с. 11 12 зворотній бік).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Трепака О. І. надійшла заява про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та її представника.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, зважаючи на те, що сторони належним чином повідомлені про дату і час перегляду справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ст. ст. 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно зі ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.и 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між Банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08.02.2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.».

Колегія суддів акцентує увагу, що позивачем до матеріалів справи не додані Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, також матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг Банку, відсутні підстави для врахування наведених сум при визначенні розміру заборгованості та її подальшого стягнення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 виснувано, що надані позивачем Умови з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Водночас позивачем при звернені до суду до позовної заяви взагалі не були додані Умови та Правила надання банківських послуг Банку станом на час виникнення спірних правовідносин.

Одночасно колегія суддів звертає увагу, що Паспорт споживчого кредиту долучений позивачем до позовної заяви підписаний ОСОБА_1 29.03.2019, та містить дані про те, що вказавана в ньому інформація зберігає чинність до 13.04.2019.

Крім того, при звернені до суду позивачем в підтвердження заявлених вимог не надано доказів видачі відповідачу платіжної картки з зазначенням її типу, встановленя та зміни кредитного ліміту.

Разом з тим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах даної справи вбачається, що відповідач за період з 31.10.2023 по 04.03.2025 використала кредитних коштів в сумі 334 886,39 грн (третя колонка розрахунку «Витрати клієнтом кредитних коштів»), а на погашення за наданим кредитом сплатила 240 173,38 (тридцята колонка розрахунку «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості»), тому заборгованість відповідача за тілом кредиту підлягає зменшенню з 101 694,26 грн до 94 713,01 (334 886,39 - 240 173,38).

ОСОБА_1 отримувала кредитні кошти, користувалася ними та протягом тривалого періоду часу частково виконувала зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою, які були надані Банком до суду першої інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримала кредит за договором № б/н від 26.10.2023, проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернула, тому наявні підстави для стягнення з неї на користь позивача заборгованості за тілом кредиту.

Суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належну оцінку, не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не підтверджені обставини щодо існування домовленості про розмір процентів за користування кредитними коштами, оскільки надана Банком заява позичальника не містить умови щодо розміру процентів, яка була б погоджена позичальником та Банк в жодний інший спосіб не підтвердив, що було волевиявлення позичальника з приводу наведених в позовній заяві істотних умов договору з приводу процентів.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування процентів за кредитним договором, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом необхідно відмовити.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

На викладене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 червня 2025 рокув частині вирішення вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та в частині розподілу судових витрат підлягає зміні. В частині стягнення заборгованості за відсотками рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Отже, апеляційна скарга адвоката Трепака О. І.підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює або ухвалює нове рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову (позовні вимоги задоволено на 74,62%) з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 1 807,59 грн та при частковому задоволенні апеляційної скарги з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 922,20 грн.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381-384, ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Трепака Олександра Івановича задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 червня 2025 рокув частині вирішення вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та в частині розподілу судових витрат змінити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 червня 2025 рокув частині стягнення заборгованості за відсотками в сумі 25 235,24 грн скасувати й ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.10.2023, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 94 713,38 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1 807,59 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 відшкодування судового збору, сплаченого за апеляційний перегляд справи в розмірі 922,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков