справа № 199/2596/25-ц головуючий у суді І інстанції Новак Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представницею - адвокаткою Гусаковою Оксаною Борисівною на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон-Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Онлайн-фінанс», товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання кредитного договору недійсним та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року адвокатка Гусакова О.Б. діючи в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру, через систему Електронний суд звернулася до Амір-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», ТОВ «Таліон-Плюс», ТОВ «Фінансова компанія Онлайн-фінанс», ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про визнання кредитного договору недійсним та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Амур-Нижньодніпрянського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2025 року справу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», ТОВ «Таліон-Плюс», ТОВ «Фінансова компанія Онлайн-фінанс», ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про визнання кредитного договору недійсним та зобов`язання вчинити дії повернуто позивачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду представниця ОСОБА_1 - адвокатка Гусакова Оксана Борисівна 31 липня 2025 року через систему «Електронний суд» подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає твердження суду, що позивачем не було виконані вимоги ст. ст. 175, 177 ЦПК України безпідставними.

Зазначає, що позовна заява була подана через підсистему Електронного суду, доступ до якого здійснюється лише через ідентифікацію користувача і відправка документів з кабінету здійснюється лише з накладеннями КЕП.

До позовної заяви прикріплені докази, які позивач вважав за потрібне, а їх оцінка судом на етапі прийняття позову до розгляду на предмет їх належності та допустимості здійснюється судом аж на стадії прийняття рішення по суті спору, а тому ст. 175, 177 ЦПК України не передбачається.

Більш того, в ухвалі Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2025 року зазначено, що позовна заява буде направлена з матеріалами.

Вказані документи були розіслані сторонам самостійно через електронний суд, так як вони в ньому зареєстровані, про що свідчать відповідні докази, приєднані до позову при його поданні.

Крім того, суд має доступ до електронного суду та має забезпечити формування справи в паперовому вигляді відповідно до електронної справи.

Щодо твердження суду про недолучення перевірки електронного підпису, повідомила, що під час підписання заяв поданих через підсистему Електронний суд на цю заяву накладається КЕП, який має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Протокол перевірки формується відразу після підписання та відображається в електронній системі, а тому суд мав можливість в цьому пересвідчитись.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представницею - адвокаткою Гусаковою Оксаною Борисівною на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон-Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Онлайн-фінанс», товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання кредитного договору недійсним та зобов`язання вчинити дії, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалу про відкриття апеляційного провадження направлено до електронних кабінетів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», ТОВ «Таліон-Плюс», ТОВ «Фінансова компанія Онлайн-фінанс», ТОВ «Українське бюро кредитних історій» та за даними Звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду доставлено 10 вересня 2025 року, що відповідно до вимог ст. ст. 130, 131 ЦПК України вважається належним повідомленням.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2025 року закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду без повідомлення учасників в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала означеним вище вимогам не відповідає, виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша-третя статті 12 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст. ст. 185-187 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 185 ЦПК України).

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки:

в порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 та ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви: належних та допустимих доказів, які підтверджують обставини зазначені в позовній заяві (матеріали справи містять лише позовну заяву); копій позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів або підтверджень про самостійне направлення копій позовної заяви відповідачам. Також, позовна заява подана через систему «Електронний суд» представником позивача, проте матеріали справи не містять відомостей про перевірку електронного підпису та документів на підтвердження повноважень адвоката Гусакової О.Б.

в порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України матеріали позовної заяви не містять обґрунтувань того, яке саме право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому позивач має сплатити судовий збір на загальних підставах, встановлених Законом України «Про судовий збір».

На виконання вимог ухвали від 02 червня 2025 року представниця позивача надала заяву про усунення недоліків від 04 червня 2025 року з доказами сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху

Крім того, за змістом статей 13, 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови у задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви суддя лише перевіряє, чи має заявник, відповідно до статті 4 ЦПК України право на порушення справи, чи відповідають форма і зміст заяви вимогам, чи дотримані правила підсудності та чи не має інших, встановлених законом перешкод для порушення справи в суді.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 через свого представника - адвокатку Гусакову О.Б. 27 лютого 2025 року звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська через систему Електронний суд. Позивачем зазначено, що до позовної заяви долучено: копію ордеру; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копію постанови Дніпровського апеляційного суду по справі №199/7385/23; копію кредитного договору №307971628 від 06 лютого 2021 року; копію додатку №1 до договору від 06 лютого 2021 року; копію довідки щодо дій позичальника в ІТС; паспорт споживчого кредиту до договору №307971628 від 06 лютого 2021 року; копію договору факторингу від 28 листопада 2018 року; копію договору факторингу від 05 серпня 2020 року; копію договору факторингу від 04 серпня 2023 року; скріншоти з сайту УБКІ; доказ направлення позовної заяви з додатками відповідачам.

У відповідності до п. п. 6, 7 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА України №814 від 20 серпня 2019 року, конверти (пакети), в яких надходять документи, приєднуються до одержаних документів. У разі одержання документів у пошкодженій упаковці, або якщо при відкритті конверта (пакета) виявлено відсутність будь-якого документа чи додатка до нього, про це складається акт (додаток 1) у двох примірниках, один з яких надсилається відправнику, а другий додається до вхідних документів. У разі надходження забруднених чи пошкоджених документів, зміст і реквізити яких неможливо встановити, складається акт (додаток 1) у двох примірниках, один з яких направляється відправнику разом із документами без їх реєстрації. При надходженні до суду судової справи (матеріалів кримінального провадження) перевіряється наявність додатків, зазначених у супровідному листі суду, здійснюється огляд стану справи (наявність томів, повнота підшивання матеріалів справи, наявність опису, відповідність змісту опису фактичній наявності документів, належність оформлення і засвідчення підписами опису справи). У разі виявлення недоліків у формуванні судової справи канцелярія (відповідний структурний підрозділ) складає акт про стан справи, що надійшла до суду, і долучає його до матеріалів справи.

Однак, ні Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ні Печерським районним судом м. Києва після отримання судової справи за підсудністю Акт, яким зафіксовано відсутність долучених до позовної заяви додатків не складався.

Більш того, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (стаття 43 ЦПК).

Відповідно до частини восьмої статті 14 ЦПК України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону «Про електронний цифровий підпис», якщо інше не визначено цим Кодексом.

Згідно з пунктом 3 розділу XI Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 особи за допомогою зареєстрованого електронного кабінету формують проекти (створюють шляхом заповнення відповідних форм, редагують, долучають), підписують та подають до суду і органів системи правосуддя електронні запити, скарги, пропозиції та інші непроцесуальні звернення, що стосуються діяльності таких органів, а також отримують відповідь на них.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14, 16 пункту 1 розділу II Положення, електронний документ - оригінал електронного документа з обов`язковими реквізитами, що надають йому юридичної сили, в тому числі з електронним цифровим підписом автора. Електронний цифровий підпис - електронний цифровий підпис в форматі, що забезпечує можливість встановлення дійсності підпису у довгостроковому періоді (після закінчення строку чинності сертифіката), визначеному відповідно до вимог законодавства. Для проекту будь-якого електронного документа, створеного в підсистемі електронного суду на всіх стадіях його формування, забезпечується конфіденційність його змісту за допомогою шифрування із використанням електронного цифрового підпису автора проекту. Осіб, допущених до інформації, що захищається, визначає автор документа.

З моменту переведення документа у стан «Оригінал» такий документ втрачає статус конфіденційного і перелік осіб, допущених до його змісту, визначає адміністратор відповідно до вимог законодавства (пункт 5 розділу XI Положення). Тобто надсилання процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд» відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.

Відповідно до пункту 14 розділу XI Положення всі електронні документи, що надходять до суду, автоматично розміщуються у відповідному реєстрі електронної кореспонденції автоматизованої системи документообігу суду, їхня реєстрація здійснюється за загальними правилами реєстрації вхідної кореспонденції, визначеними відповідними інструкціями з діловодства.

Учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого Електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи (пункт 2 Положення).

У постанові від 11 вересня 2024 року по справі №591/6212/23 Верховний Суд зауважив, що відсутність факту початку повноцінного функціонування ЄСІТС не може бути перешкодою для роботи її підсистеми «Електронний суд» та, відповідно, права особи на подання процесуальних документів через цю підсистему в електронній формі. З 22 грудня 2018 року отримані місцевими судами заяви та інші процесуальні документи через підсистему «Електронний суд» мають реєструватися та розглядатися в установленому порядку.

Натомість, районний суд залишив поза увагою, що у переданій за підсудністю справі не складався акт про відсутність додатків до позовної заяви, не завантажив самостійно матеріали справи через систему Електронний суд, чим створив перешкоди позивачу в доступі до суду, що є суттєвим порушенням його права, передбачених нормами ЦПК України, а також вимог статті 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання з надмірним формалізмом.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, №26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A №253-В).

Таким чином, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права, оскільки висновок суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану представницею - адвокаткою Гусаковою Оксаною Борисівною - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова