Провадження № 2/369/2850/25
03.11.2025 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н. С.,
при секретарі Осіпова В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки» про розірвання договорів та стягнення грошових коштів,
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки» про розірвання договорів та стягнення грошових коштів.
Відповідач зобов`язаний забезпечити будівництво Об?єкта будівництва та готовності його до експлуатації, але не виконує свої зобов`язання. Роботи з будівництва Об?єкта за адресою АДРЕСА_1 з моменту укладення Договору не просунулись і наразі не ведуться. Будівництво попередніх черг житлового комплексу також залишилися без руху.
Вона регулярно відвідувала місце будівництва, і відсутність будівельних робіт занепокоїли її ще у червні 2020 року. Вона мала підстави вважати, що Відповідачі не виконають своїх зобов`язань у строк. Тому 22.06.2020 вона, керуючись своїм правом розірвання Договорів та у порядку, передбаченому пунктом 4.4. Договору-2, повідомила Відповідачу-2 про її відмову від виконання Договору-2, та попросила забезпечити підписання нами додаткової угоди про розірвання Договору, як це передбачено тим же пунктом 4.4., не пізніше 7 календарних днів з дня отримання її повідомлення, та перерахувати сплачені нею кошти у сплаченому розмірі. Натомість Відповідач-2 обмежився усними поясненнями та пропозицією їй самій зайнятися пошуком покупця на майнові права за договором.
Відповідачеві-1 22.06.2020 також було надіслано її відмову від виконання Договору-1, що передбачено пунктом 9.2. та у порядку, передбаченому пунктом 8.3. Договору-1 з проханням забезпечити підписання нами додаткової угоди про розірвання Договору-1 не пізніше 7 календарних днів з дня отримання цього повідомлення та перерахувати сплачені нею кошти у розмірі: 322 569,72 (триста двадцять дві тисячі п?ятсот шістдесят дев?ять) гривень 72 копійки. Лист з рекомендованим повідомленням про вручення було отримано Відповідачем-1 23.06.2020. Відповіді на звернення ва онне отримала. 18.08.2020 такі ж повідомлення було надіслано Відповідачам повторно листами з оголошеною цінністю. Письмової відповіді від них вона не отримала, ніяких дій для врегулювання спірної ситуації Відповідачі не вчиняли.
Вона виконала свої зобов?язання перед Відповідачами по оплаті в повному обсязі. Вона також намагалась врегулювати наш спір в досудовому порядку. Проте, станом на дату звернення із позовом, Відповідачі свої зобов`язання не виконали, жилий будинок не збудовано і не введено в експлуатацію, об?єкт нерухомості у власність не передано. Її право на отримання предмету Договору-1 і Договору-2 або на розірвання Договорів і повернення сплачених нею коштів, що передбачено як ЦК України, так і самими Договорами, є порушеним Відповідачами.
Тому на підставі вищевказаного позивачка просила суд:
розірвати договір N? 36/03-22 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 12. 09.2019 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки» та ОСОБА_1 ;
стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки» на користь ОСОБА_1 сплачені кошти за договором N? 36/03-22 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 12. 09.2019 року у сумі 322 550,29 грн., 120 766.70 інфляційних витрат та 9 063.84 3% річних від загальної заборгованості, що разом становить 452 380,83 грн.;
стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 4 523,93 грн.;
стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки» на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 4523,93 грн.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 15 квітня 2025 року.
У судове засідання позивачка не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.
У судове засідання представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки» не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відзив подано не було.
За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до частини 5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Щодо вимоги позивача про розірвання оспорюваних договорів та стягнення коштів з відповідачів сплачених на їх виконання суд вирішив наступне.
В силу приписів ч. 1 ст. 520 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Майнові права на Квартиру за цим Договором-2 передаються від Продавця Покупцю шляхом підписання Акту прийому-передачі квартири після готовності до експлуатації завершеного будівництвом Об?єкта будівництва, у строк, визначений Продавцем та за умови повного виконання Покупцем своїх зобов?язань за цим Договором.
Свої зобов?язання за Договором-2, зокрема оплату ціни Договору-2 у розмірі: 322 550,29 грн. (триста двадцять дві тисячі п?ятсот п?ятдесят гривень 29 копійок), в тому числі ПДВ 53 758,38 (п?ятдесят три тисячі сімсот п?ятдесят вісім гривень 38 копійок), відповідно до графіку платежів, встановленому Додатковою угодою від 12.09.2019 до Договору-2 вона виконала. Квитанції відповідач-2, який зобов`язаний забезпечити будівництво Об?єкта будівництва та готовності його до експлуатації, не виконує свої зобов?язання. Роботи з будівництва Об?єкта за адресою АДРЕСА_1 з моменту укладення Договору не просунулись і наразі не ведуться. Будівництво попередніх черг житлового комплексу також залишилися без руху.
Вона регулярно відвідувала місце будівництва, і відсутність будівельних робіт занепокоїли її ще у червні 2020 року. Вона мала підстави вважати, що Відповідачі не виконають своїх зобов`язань у строк. Тому 22.06.2020 вона, керуючись своїм правом розірвання Договорів та у порядку, передбаченому пунктом 4.4. Договору-2, повідомила Відповідачу-2 про її відмову від виконання Договору-2, та попросила забезпечити підписання нами додаткової угоди про розірвання Договору, як це передбачено тим же пунктом 4.4., не пізніше 7 календарних днів з дня отримання її повідомлення, та перерахувати сплачені нею кошти у розмірі: 322550,29 (триста двадцять дві тисячі п?ятсот п?ятдесят гривень 29 копійок) гривень, в тому числі ПДВ 53 758,38 (п?ятдесят три тисячі сімсот п?ятдесят вісім гривень 38 копійок) гривень. Лист з рекомендованим повідомленням про вручення було отримано Відповідачем-2 07.07.2020. Таке ж повідомлення, датоване 29.06.2020, було доставлено нею особисто до офісу Відповідача-2 і вручено під розпис під вхідним номером 07.07/1 від 07.07.2020. Відповідач-2 обмежився усними поясненнями та пропозицією їй самій зайнятися пошуком покупця на майнові права за договором.
Відповідачеві-1 22.06.2020 також було надіслано її відмову від виконання Договору-1, що передбачено пунктом 9.2. та у порядку, передбаченому пунктом 8.3. Договору-1 з проханням забезпечити підписання нами додаткової угоди про розірвання Договору-1 не пізніше 7 календарних днів з дня отримання цього повідомлення та перерахувати сплачені нею кошти у розмірі: 322 569,72 (триста двадцять дві тисячі п?ятсот шістдесят дев?ять) гривень 72 копійки. Лист з рекомендованим повідомленням про вручення було отримано Відповідачем-1 23.06.2020. Відповіді на звернення ва онне отримала. 18.08.2020 такі ж повідомлення було надіслано Відповідачам повторно листами з оголошеною цінністю.
Письмової відповіді від них вона не отримала, ніяких дій для врегулювання спірної ситуації Відповідачі не вчиняли.
В травні 2021 року між нею та представником Відповідача-2 відбулась зустріч, на якій вони обговорювали шляхи вирішення проблеми, що склалась. Працівники Відповідача-2 усно запропонували їй самостійно виставити майнові права і дериватив на продаж третім особам, і таким чином самотужки забезпечити повернення сплачених нею коштів. Натомість керівництво Відповідача-2 не схвалило цю пропозицію, відповідних доповнень до Договору-2 складено не було. Додаткових пропозицій Відповідач-2 не висунув.
Відповідно до п.2.4. Договору-2 орієнтовний строк прийняття Об?єкта будівництва в експлуатацію - 04 квартал 2020 р. Цим же пунктом Відповідач-2 встановив своє право в односторонньому порядку продовжити строк будівництва та змінити термін прийняття в експлуатацію Об?єкта будівництва на строк до 6 місяців, і це не буде вважатися порушенням умов договору, але не пізніше 30 червня 2021 року.
Відповідно до п. 2.1. Договору-1 строк виконання зобов?язань Відповідача-1 за деривативом: до виконання зобов?язань за Договором купівлі-продажу майнових прав, укладеного на підставі Форвардного контракту, тобто не пізніше 30 червня 2021 року.
Тому 01 липня 2021 року вона надіслала Відповідачам повідомлення про відмову від виконання договору з рекомендованим повідомленням про вручення, що були отримані Відповідачами.
Керуючись своїм правом відмови від виконання Договору з причини порушення Відповідачем-2 строку виконання його зобов`язань за п.2.4. та у порядку, передбаченому пунктом 4.5. Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру 36/03-22, вона повідомила Відповідачеві-2 про її відмову від виконання Договору і просила забезпечити підписання ними додаткової угоди про розірвання Договору не пізніше 7 календарних днів з дня отримання цього повідомлення та повернути сплачені мною кошти у розмірі: 322 550,29 гривень (триста двадцять дві тисячі п?ятсот п?ятдесят гривень 29 копійок), в тому числі ПДВ 53 758,38 гривень (п?ятдесят три тисячі сімсот п?ятдесят вісім гривень 38 копійок).
Відповідач-2 отримав її повідомлення про відмову від виконання договору 23.07.2021 року.
Окремо суд зазначає, що звертаючись з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідачі не виконують взяті на себе обов`язки, передбачені умовами укладених договорів, не підписують угоди про розірвання спірних договорів та в цілому ними було допущено істотне порушення умов Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, та взаємопов`язаного з ним Договором купівлі-продажу деривативу, що є підставою для розірвання договорів на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.
Відповідно до ч. 2.ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК Україниу разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Суд вважає за необхідне зазначити також те, що оскільки договір купівлі-продажу майнових прав передбачає в подальшому набуття покупцем права власності на квартиру, яку буде здано в експлуатацію у визначений договором термін, то в цих відносинах позивач виступає споживачем, а тому на такі правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».
Аналогічна правова позиція висловлена, в постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду по справі № 755/3509/18 від 07 жовтня 2020 року, № 524/8390/20 від 16 лютого 2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Під час розгляду справи судом встановлено, що об`єкт будівництва наразі не побудований, а знаходиться на початковому етапі влаштування монолітних залізобетонних конструкцій і при цьому виконання будівельних робіт тимчасово призупинене.
За таких обставин, та враховуючи, що строк готовності Об`єкта будівництва до експлуатації порушений, суд погоджується з доводами ОСОБА_1 , що позивачу завдано такої шкоди, за якої він значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, Договору купівлі-продажу деривативу, а саме: отримати у власність квартиру АДРЕСА_2 .
Суд вважає, що зазначена обставина є істотним порушенням як Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, так і Договору купівлі-продажу деривативу, який є нерозривно пов`язаним з Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру, а тому, керуючись ч. 2 ст. 651 ЦК України, суд вбачає за можливе їх розірвати.
При вирішенні справи в цій частині суд враховує також і протиправну поведінку відповідачів, яка проявляється у перешкоджанні реалізації позивачем його права на розірвання спірних договорів.
Одними із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першоїстатті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.
Ефективний захист прав особи має бути спрямованим на відновлення справедливості.
Тлумачачи закон під час його застосування до конкретних правовідносин та вирішуючи спір, суд повинен керуватися як завданням судочинства так і загальними засадами цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Так, згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).
У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 11 серпня 2021 року в справі №723/826/19 (провадження № 61-8810св20) вказано, що «приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) використовувала/використовували право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин)».
Враховуючи, що відповідними умовами договорів позивачу надано право у будь-який момент строку дії договорів відмовитись від виконання договорів шляхом надіслання письмової відмови, і позивач скористався наданим йому правом, однак не може його реалізувати виключно через штучне перешкоджання відповідачами, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог у частині щодо розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав і деривативу та стягнення коштів, які були сплачені позивачем на їх виконання залишається єдиним способом відновлення порушених прав ОСОБА_1 як споживача.
Одночасно з цим, зазначені позивачем обставини, які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, щодо значного порушення строків будівництва, знецінення грошових коштів, що були сплачені на виконання умов оспорюваних договорів, на думку суду, в своєї сукупності є істотними порушеннями відповідачами умов укладених Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру та Договору купівлі-продажу деривативу.
Суд зауважує, що такі обставини свідчать про те, що позивачу було завдано такої шкоди, за якої він значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, Договору купівлі-продажу деривативу, а саме: отримати у власність квартиру квартиру АДРЕСА_2 .. Таким чином, фактично досягти мети задля якої укладався Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру та Договір купівлі-продажу деривативу неможливо.
Щодо стягнення з відповідачів індексу інфляції та трьох відсотків річних суд вирішив наступне.
Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статей24,533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Водночас, сплачені Позивачем на виконання умов Договору-1 грошові кошти за цей період часу зазнали певного рівня знецінення, а тому згідно з ч.2 ст.625 ЦК України сплаті підлягає сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Щодо вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Житловий комплекс «Нові Теремки» пені, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
В силу вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності до п. 2.1. Договору від 12.09.2019 р. № 36/03-22 купівлі-продажу майнових прав, орієнтовний строк готовності об`єкта будівництва до експлуатації 30 червня 2021 року. Продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін готовності до експлуатації об`єкта будівництва на строк до шести місяців, і це не буде вважатися порушенням умов цього договору.
У відповідності до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, сторони домовились, що пеня у розмірі 0,1 % від суми ціни майнових прав на квартиру за кожен день прострочення, за недотримання строку готовності об`єкта будівництва понад шість місяців від строку зазначеного в п. 2.4. договору, сплачується продавцем протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відмови покупця від договору та підписання сторонами додаткової угоди про його розірвання з поверненням усієї суми сплачених коштів та суми пені.
Згідно статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Стаття 252 ЦК України дає визначення строку та терміну, а саме: 1) строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; 2) термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Відповідно до ч. 8ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Враховуючи зазначені положення, суд вважає, що термін готовності об`єкта будівництва до експлуатації в договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру визначено конкретною датою - 30 червня 2021 року. При цьому, суд вважає, що формулювання «орієнтовний строк» вказує виключно на те, що зміна терміну готовності об`єкта будівництва на строк до шести місяців не буде вважатися порушенням умов цього договору.
Та обставина, що строк готовності об`єкта будівництва до експлуатації, названо в договорі купівлі-продажу майнових прав як орієнтовний, обумовлено лише тим, що в цьому ж пункті договору купівлі-продажу майнових прав передбачено право продавця в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін готовності до експлуатації об`єкта будівництва на строк до шести місяців і це не буде вважатися порушенням.
Враховуючи зазначене, граничним строком виконання продавцем своїх зобов`язань по завершенню будівництва є 30 червня 2021 року та саме з цієї дати позивач правомірно міг би почати нарахування пені.
До суду позивач звернувся 18 липня 2024 року, та згідно позовних вимог просив стягнути пеню за рік, що передував зверненню до суду, а саме з 18.07.2024 року по 18.07.2025 року, тобто в межах строку спеціальної позовної давності.
З огляду на зазначене, суд вважає обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 про стягнення на її користь з ТОВ «Житловий комплекс «Нові Теремки» пені у розмірі 120 776, 70 грн.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.), серія A,303-A, п. 29).
Відповідно до вимог частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.
Керуючись ст. ст.12,81,141,263-265 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки» про розірвання договорів та стягнення грошових коштів - задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Інформація про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуто Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 03 листопада 2025 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ