Справа № 355/728/25
Провадження № 2/355/635/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Троценко Т. А.

за участю секретаря Ліберацької Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Баришівка Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Баришівської державної нотаріальної контори, Березанської міської ради про визнання договору купівлі продажу квартири дійсним та внесення до нього змін,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , і після її смерті відкрилася спадщина на відокремлену ізольовану квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 45,8 кв. м., житловою площею 24,3 кв. м.

Вона, як донька спадкоємця, у встановлений законом термін звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа.

Проте у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно нотаріусом було відмовлено у зв`язку з тим, що згідно договору купівлі продажу квартири ОСОБА_4 купила 1/3 частку житлового будинку, а не цілу квартиру.

Дана квартира була надана її батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у 1975 році як працівникам радгоспу «Березанський»

Згідно спільного рішення адміністрації, Ради трудового колективу та профспілкового комітету радгоспу «Березанський» у 1993 році вказана квартира була придбана ОСОБА_3 у власність.

Оформленням усіх документів займалася адміністрація радгоспу, і в подальшому виявилося, що у тексті договору вказано, що ОСОБА_3 придбала 1/3 частину будинку, хоча 21. 07. 1992 року згідно акту оцінки вказано, що вона внесла в касу підприємства грошові кошти за оцінку саме квартири, а не частини будинку, в сумі 5066 крб.

В даному будинку знаходиться іще дві квартири: квартира АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_3 , які приватизовані їх жильцями відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», що набрав чинності 22 липня 1992 року.

Таким чином будинок є будинком малоквартирної забудови і ніяким чином не являється будинком зі спільною частковою власністю.

ЇЇ мати після укладення договору купівлі продажу проживала у вказаній квартирі до своєї смерті, у 2005 році у квартирі було встановлено газовий лічильник відповідно до Проекту ВАТ «Київоблгаз», що свідчить, що у її власності була саме квартира, а не частина житлового будинку.

У відповідності до ст. ст. 41, 44, 224, 227 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин, при укладанні договору купівлі квартири АДРЕСА_4 були дотримані всі вимоги законодавства, а саме: письмова форма, нотаріальне посвідчення, оплата та передача майна, реєстрація в БТІ, а лише допущені помилки в текстовому викладенні, даний договір купівлі - продажу може вважатися дійсним.

Але оскільки в даний час такої юридичної особи як радгосп «Березанський» не існує і внести зміни в текстове викладення даного договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири за згодою сторін неможливо, то іншого способу як захист свого порушеного права в судовому порядку вона не має.

Просить визнати договір купівлі-продажу, укладений між радгоспом «Березанський» та ОСОБА_3 , посвідчений Баришівською районною державною нотаріальною конторою 11 листопада 1993 року, зареєстрований в реєстрі за № 2500 дійсним і таким, що укладений як договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 загальною площею 45,8 кв.м., житлова площа 24,3 кв. м.

В судове засідання позивачка та її представник адвокат за ордером Гонтар Г. Д. до суду не з`явилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином, ОСОБА_6 надала заяву, у якій просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представники відповідачів - Баришівської державної нотаріальної контори нотаріус Малиновська Н. та Березанської міської ради І. Мосінзова до суду не з`явилися про дату слухання повідомлені належним чином, надали до суду письмові заяві, у яких просять розглядати справу за їх відсутності, проти задоволення позову заперечень не мають.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_7 , виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_1 ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Березанської міської ради, свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на відокремлену ізольовану квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 45,8 кв. м., житловою площею 24,3 кв. м.

У встановлений законом термін ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, але 18. 03. 2025 року отримала відмову на тій підставі, що у договорі купівлі продажу вказано, що її мати була власницею 1/3 частини житлового будинку, а не цілої квартири.

У зв`язку з цією обставиною позивачка просить визнати договір купівлі продажу дійсним та внести у його текст зміни.

Судом встановлено, що 11 листопада 1993 року між Радгоспом «Березанський» та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі продажу 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_5 .

Договір посвідчено державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори Маховка Ю. І, реєстр № 2500, зареєстрована у Переяслав Хмельницькому БТІ, реєстраційний номер 4000.

Той факт, що за квартиру ОСОБА_3 сплатила грошові кошти в розмірі 5066 крб., підтверджується копією Акту про оцінку від 01. 04. 1992 року, погодженому Головою Ради радгоспу та головою профспілкового комітету та випискою зі спільного рішення адміністрації, Ради трудового колективу та профспілкового комітету радгоспу «Березанський».

З будинкової книги на будинок вбачається, що ОСОБА_3 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 були зареєстровані та проживали саме у квартирі АДРЕСА_5 .

Згідно технічному паспорту на квартиру, виконаному ФОП ОСОБА_8 від 13. 12. 2024 року на замовлення ОСОБА_1 , остання користується квартирою АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії Проекту ВАТ «Київоблгаз», у 2005 році у квартирі АДРЕСА_1 було встановлено газовий лічильник, що підтверджує той факт, що за життя ОСОБА_3 користувалася саме квартирою АДРЕСА_6 не 1/3 часткою житлового будинку АДРЕСА_5 .

Вирішити питання про внесення змін договору позивачка не може у зв`язку з тим, що станом на березень 2025 року радгоспу «Березанський» як юридичної особи не існує, а ПАТ «Березанське» не є правонаступником радгоспу «Березанський», і відповідно не має можливості внести зміни у договір купівоі продажу 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_5 , укладений 11. 11. 1993 року між радгоспом «Березанський» та ОСОБА_3 .

Вказана обставина підтверджується відповіддю директора ПАТ «Березанське» Ю, Ф. Гребельник.

Таким чином судом встановлено, що із-за допущених Баришівською державною нотаріальною конторою та представником радгоспу «Березанський» при складанні та посвідченні договору купівлі-продажу в текстовому запису помилок спадкоємиця за законом після смерті ОСОБА_3 позивачка по справ ОСОБА_2 не має реальної можливості оформити свої спадкові права.

Досліджуючи факт набуття права власності на квартиру з боку ОСОБА_3 , суд виходив з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Положеннями ч.ч. 1, 4 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Так, за визначенням п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 (далі Закон № 1952-IV від 01.07.2004), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1952-IV від 01.07.2004 державна реєстрація прав здійснюється на засадах гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV від 01.07.2004 право власності як речове право на нерухоме майно підлягає державній реєстрації відповідно до вимог цього Закону.

Перелік підстав для державної реєстрації речових прав визначений ст. 27 вказаного Закону № 1952-IV від 01.07.2004.

Відповідно до вимог вказаної статті, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

При цьому, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 22 № 1952-IV від 01.07.2004).

Згідно ст.ст. 4, 27 вказаного Закону визначено, що державній реєстрації прав підлягають: право власності; державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

У п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено судам, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Таким чином, внаслідок помилки, допущеної в текстовому викладенні договору, що посвідчує вчинений правочин, ОСОБА_2 , як спадкоємиця першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , не має можливості зареєструвати правомірно набуте своє право власності на спадкове майно.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право власності є непорушним.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р., відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Рішенням Березанської міської ради №83 від 23.06.2022 року вулицю Чехова перейменовано на вулицю Богатирська.

Відповідно до технічного паспорту загальна площа квартири АДРЕСА_1 , становить 45,8 кв.м., житлова площа 24,3 кв. м.

Враховуючи вищевикладене, те, що позивачка довела належними та достатніми доказами факт придбання її матір`ю у власність житлової квартири, неможливість здійснити її державну реєстрацію у зв`язку з помилками у тексті договору, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати договір купівлі продажу дійсним та внести у його текст виправлення.

Згідно положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 153,224,227 ЦК України (в редакції 1963р.), ст. ст. 209, 210, 220, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 12,13,76-81, 258-268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати договір купівлі-продажу, укладений між радгоспом «Березанський» та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчений Баришівською районною державною нотаріальною конторою 11 листопада 1993 року, зареєстрований в реєстрі за № 2500 - дійсним і таким, що укладений як договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 загальною площею 45,8 кв.м., житлова площа 24,3 кв. м.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського

районного суду Т. А. Троценко