ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 497 600,00 грн та процентів за користування чужими коштами відповідно до ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року матеріали позовної заяви передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва за підсудністю.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 через систему Електронний суд подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року та направити справу до суду першої інстанції для подовження розгляду за місцем фактичного проживання відповідачки або передати справу для розгляду до Києво-Святошинського районного суду Київської області за місцем реєстрації відповідачки.

Апелянт зазначає, що суть спору між сторонами полягає у стягненні з ОСОБА_2 грошових коштів, які вона зобов`язалася сплатити позивачу після продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у якій вона раніше була зареєстрована. Ця квартира була придбана під час перебування сторін у офіційному шлюбі. Для укладення договору купівлі-продажу цієї квартири вона змінила місце реєстрації на: АДРЕСА_2 . Цю інформацію апелянт отримав із матеріалів справи №369/10708/25, яка розглядається у Києво-Святошинському районному суді між сторонами.

Суд першої інстанції, ймовірно, виходив із попередньої реєстрації відповідачки в Голосіївському районі, однак ці дані є застарілими. На момент подання позову зареєстроване місце проживання відповідачки - у Бучанському районі, а фактичне місце проживання - у Дарницькому районі м. Києва, що підтверджується такими доказами: заявою ОСОБА_2 до Дарницького відділу Державної виконавчої служби від 27 листопада 2024 року; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 грудня 2020 року; позивач тривалий час проживав у цій квартирі, сплачував комунальні послуги і має доступ до особових рахунків, у яких зазначена саме відповідачка як платник; відповідачка проживає у цій квартирі разом зі спільним неповнолітнім сином, з яким позивач зустрічається саме у Дарницькому районі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалу про відкриття апеляційного провадження направлено до електронного кабінету ОСОБА_2 та за даними Звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду доставлено 01 жовтня 2025 року, що відповідно до вимог ст. ст. 130, 131 ЦПК України вважається належним повідомленням.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала означеним вище вимогам не відповідає, виходячи з наступного.

Передаючи справу на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Голосіївської РДА, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до Голосіївського району м. Києва, а тому відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України справа не підсудна Дарницькому районному суду міста Києва.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Правила визначення територіальної підсудності цивільних справи унормовано у 3 параграфі 2 Глави І Розділу ЦПК України

Так, за загальним правилом територіальної підсудності, визначеним ч. ч. 1, 2 ст. 27 ЦПК України, передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виняток з вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

З матеріалів справи встановлено, що предметом спору між сторонами є стягнення боргу за договором позики, до якої не застосовуються правила виключної підсудності.

Частина 10 ст. 28 ЦПК України встановлює, що позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Місце проживання фізичної особи згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» має бути зареєстровано у передбаченому порядку.

Місцевий суд встановив, що відповідачка за відомостями Департаменту з питань реєстрації КМДА не значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 , а тому відсутні підстави для розгляду цієї справи Дарницьким районним судом міста Києва.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки, місце проживання відповідача не зареєстровано в межах Дарницького району міста Києва, дана справа згідно положень ч. 1 ст. 27 ЦПК України, не підсудна Дарницькому районному суду міста Києва відповідно до територіальної юрисдикції (підсудності).

Таким чином, встановивши непідсудність даної справи Дарницькому районному суду міста Києва, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про передачу такої справи до іншого суду.

При цьому апеляційний суд вважає, що Дарницький районний суд міста Києва дійшов помилкового висновку щодо суду, до якого необхідно передати справу за територіальною підсудністю.

Встановлено, що за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА, відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 05 липня 2017 року по 10 квітня 2025 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

З 27 березня 2023 року ДСА України реалізовано можливість судді отримати інформацію щодо місця проживання (перебування) фізичної особи, яка міститься в Єдиному державному демографічному реєстрі, у відповідь на його запит в Електронному кабінеті ЄСІТС.

В порушення вказаних положень, місцевий суд, визначаючи місця проживання відповідачки на час звернення до суду з позовом (червень 2025 року), обмежився інформацією від відділів з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб по місту Києву та не скористався даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Як встановлено з витягу з реєстру територіальної громади Борщагівської територіальної громади від 09 червня 2025 року, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 10 квітня 2025 року.

Оскільки на час пред`явлення позову у цій справі (червень 2025 року) відповідачка ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до юрисдикції Києво-Святошинського районного суду Київської області, висновки місцевого суду про передачу цієї справи за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити судове рішення.

За встановлених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне змінити ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року у частині визначення суду, до якого потрібно передати на розгляд дану позовну заяву, а саме: позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості слід передати на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області (03170, м. Київ, вул. Мельниченка, буд. 1).

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року в частині визначення суду, до якого потрібно передати на розгляд дану позовну заяву, змінити, визначивши, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості слід передати на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області (03170, м. Київ, вул. Мельниченка, буд. 1).

У іншій частині ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова