Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/1213/25
Справа № 279/2341/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Л.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 (дистанційно), представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу №279/2341/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Зіневич І.Ю. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема, нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 . Відповідачі по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є дітьми померлої та увійшли до першої черги спадкоємців за законом після смерті своєї матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_6 за законом немає. Позивач по справі ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу від 29.08.1992 року серія НОМЕР_1 . Відповідач ОСОБА_5 з 04.01.2008 року постійно проживав спільно із спадкодавцем, не заявляв про відмову від спадщини, а тому вважається таким що прийняв спадщину відповідно до ст.1268 ЦК України. В той же час, як стало відомо позивачу, 16.10.2024 року приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Зіневич Іриною Юріївною була заведена спадкова справа №36/2024 (номер у спадковому реєстрі 73136786) до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначена спадкова справа містить відомості щодо Заповіту від 03.04.2024 року, складеного ОСОБА_6 , яка все своє майно, яке може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків, заповіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в рівних частинах кожній. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що їй не було відомо про наявність зазначеного заповіту, а тим більше, що спадкодавець ОСОБА_6 заповіла половину свого майна саме своїй невістці ОСОБА_3 . Зазначена інформація стала відома позивачу після реєстрації ОСОБА_4 3/4 частки власності на квартиру АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31.03.2025 р. №147, виданого приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Зіневич І.Ю. Строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , сплинув 28 грудня 2024 року. Зважаючи на необізнаність ОСОБА_3 про наявність заповіту, на тяжкий, періодично критичний стан її здоров`я та необхідність проведення обстежень та лікування у медичних закладах у місті Харкові, позивач з об`єктивних причин була позбавлена можливості у шестимісячний строк після відкриття спадщини звернутися із заявою про прийняття спадщини.

Просила визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в три місяці від дня набрання законної сили рішенням суду.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Майстренко М.С. направив відзив на позовну заяву, в якому вказав, що ОСОБА_4 16 жовтня 2024 року написала заяву про прийняття спадщини у приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Зіневич І.Ю., в зв`язку з чим було відкрито спадкову справу (Заява №86). Відповідно до заповіту було виявлено двох осіб, які зазначені спадкоємцями, а саме: ОСОБА_4 (донька ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 (невістка померлої, дружина сина померлої ОСОБА_5 ). Проте, відповідно до ст.1241 ЦКУ, було встановлено спадкоємця за законом, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , непрацездатного за станом здоров`я, який являється сином померлої. Спадкоємець, що мав право на обов`язкову частку спадщини, проживав з померлою (відповідно до Картки про проживання померлої та інших осіб). Враховуючи, що відповідно до Заповіту майно розподілялося в рівних частинах, проте один зі спадкоємців, а саме ОСОБА_3 не прийняв майно, то його частку було приєднано до частини одного з спадкоємців, майно було розподілено між ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , який являється громадянином РФ. Відповідно до цього, 31 березня 2025 року відповідачеві було видано свідоцтво на спадщину за заповітом №147. Предметом спору по даній справі виступає визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Для відкриття спадкової справи необхідно звернутися з письмовою заявою до нотаріуса. Проте, як видно з матеріалів справи, відсутній сам предмет спору, оскільки жодних письмових заяв до Приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Зіневич І.Ю. від позивача ОСОБА_3 не надходило. В зв`язку з цим, жодної відмови ОСОБА_3 не отримувала. Підстави для звернення до суду відсутні. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог у справі про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань не подав.

Третя особа приватний нотаріус Коростенського нотаріального округу Житомирської області Зіневич І.Ю. направила заяву, просила цивільну справу розглядати за її відсутності. Також повідомила, що заперечує проти позовних вимог, викладених у позовній заяві, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_3 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця не зверталася, письмову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину не отримувала, а також по даній спадковій справі спадкоємцю який прийняв спадщину в установленому законодавством України порядку вже було видано свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказав, що письмової заяви про прийняття спадщини позивач не подавала та відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину не отримувала. Причини пропуску визначеного строку для подання заяви про прийняття спадщини є об`єктивними, дії нотаріуса не оспорюють. Просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що ОСОБА_4 прийняла спадщину, відкрито спадкову справу. За відсутності предмету спору, а саме відсутності відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши письмові матеріалами справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне:

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини тощо.

Дотримання принципу пропорційності безпосередньо залежить від наявності об`єктивних, непереборних та істотних обставин, які є підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. У разі якщо таких обставин суд не встановив, то не можна допускати втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину, оскільки це порушить принцип правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно скористалася власними цивільними правами, та не відповідатиме принципу пропорційності втручання у право власності на спадкове майно (пункт 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).

Правозастосовна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей".

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини (пункти 54-57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).

Наявність хронічних захворювань та інвалідність самі собою не є поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини та не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали б позивачу, у встановлений законом строк, звернутися із заявою про прийняття спадщини, у розумінні положень статті 1272 ЦК України (висновок Верховного Суду у постанові від 10 червня 2021 у справі № 691/481/18 (провадження N 61-5280св19).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом від 03.04.2024 року, посвідченим приватним нотаріусом Івчуком С.С., яка прийнята дочкою померлої та спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 та сином ОСОБА_5 , який має право на обов`язкову частку у спадщині померлої.

16.10.2024 року приватним нотаріусом Зіневич І.Ю. заведена спадкова справа №36/2024.

31.03.2025 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки квартири АДРЕСА_3 .

Позивач як спадкоємець померлої ОСОБА_6 за заповітом з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась, відмову у прийнятті такої заяви не отримувала, вважаючи себе такою, що пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини безпосередньо звернулась з азявою про визначення додаткового строку для вчинення такої дії до суду.

Позивачем до позовної заяви додано копію заповіту ОСОБА_6 , спадкоємцем в якому зазначено і її, однак, посилаючись на те, що про існування заповіту їй не було відомо, що стало причиною пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, позивач не надає доказів того, в якому порядку, коли та від кого вона отримала вказану копію.

Матеріали спадкової справи не містять жодних даних про те, що позивач зверталась до нотаріуса Зіневич І.Ю. з заявою про надання їй копії заповіту зі спадкової справи. Не подано позивачем і доказів того, що вона зверталась до нотаріуса, яким було посвідчено заповіт, - ОСОБА_7 , з заявою про надання їй як зазначеному у ньому спадкоємцеві копії заповіту.

Посилаючись на те, що про існування заповіту вона дізналась з відповідного Реєстру (ДРРПНМ), в якому відповідач ОСОБА_4 зареєструвала своє право на спадкове майно, позивач вводить суд в оману, оскільки зазначений реєстр не містить даних про порядок спадкування відповідача ОСОБА_4 за законом чи за заповітом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що повідомлення позивача про те, що вона не була обізнана про існування заповіту ОСОБА_6 на її користь, дізналась про нього лише після спливу строку на подання заяви про прийняття спадщини, є неправдивим.

На підтвердження свого стану здоров?я, який, нібито, перешкоджав позивачеві своєчасно звернутись до нотаріуса з відповідною заявою, нею подано лише консультативні висновки, більшість яких датована датами після закінчення строку прийняття спадщини. На стаціонарному лікуванні у період перебігу вказаного строку позивач не перебувала. Місцем її реєстрації та проживання є м.Коростень , який є і місцем відкриття спадщини.

Отже, доказів існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали позивачеві своєчасно звернутись до нотаріуса у визначений законом строк, нею не подано.

Ураховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що позивач не надала доказів поважності причин пропуску строку подання заяви про при зняття спадщини ОСОБА_6 , тому позовні вимоги як необгрунтовані задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.1272 ЦК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Коростень Коростенського району Житомирської області, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_2 від 09.08.1995 року, РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивача: ОСОБА_1 , адреса: 61057, м.Харків, вул.Сумська, буд.19, оф.2, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3979 від 25.01.2022 року.

Відповідач: ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник відповідача: Майстренко Максим Сергійович, адреса: 11500, Житомирська область, вул.Грушевського, буд.44, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №001475 від 16.05.2025 року.

Відповідач: ОСОБА_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа: Приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Зіневич Ірина Юріївна, адреса: АДРЕСА_7 .

Суддя Волкова Н.Я.