ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7309/25 Справа № 175/6067/23 Суддя у 1-й інстанції - Дараган Л. В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Кирилішиної В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Калінін Сергій Костянтинович, на рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року у цивільній справі номер 175/6067/23 за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області звернулось АТ КБ «ПриватБанк» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 03 листопада 2020 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 04 квітня 2023 року має заборгованість перед банком у розмірі 343067,65 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 299072,63 грн, заборгованість за простроченими відсотками 43995,02 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 03 листопада 2020 року станом на 04 квітня 2023 року на загальну суму 343067,65 грн, а також судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 03 листопада 2020 року в розмірі 332794,57 грн та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 4992,14 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Із вказаним рішенням суду в частині стягнення відсотків та розміру заборгованості за тілом кредиту в загальній сумі 70120,05 грн, а також стягнутого судового збору не погодився відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Калінін С.К., подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року у справі №175/6067/23 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 262674,52 грн, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3940,29 грн, стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

В підписаній ОСОБА_1 анкеті-заяві відсутні відомості про те, з якими саме затвердженими умовами та правилами, тарифами був ознайомлений та дав згоду відповідач, а також відсутні відомості про зобов`язання банку надати грошові кошти (кредит), не зазначено розміру кредиту та умови кредитування, зобов`язання позичальника повернути кредит та сплатити проценти, розмір кредитного ліміту, умови отримання кредиту, номеру виданої кредитної картки.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 03.11.2020 року відсотки нараховувались банком за весь час користування кредитом, а не після, як стверджує представник позивача, підписання відповідачем 17 вересня 2021 року заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Доказів того, що зазначена заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 17 вересня 2021 року підписана на виконання та в межах укладеного між сторонами згідно анкети-заяви від 03 листопада 2020 року кредитного договору позивачем не надано.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Вимога про стягнення з відповідача договірних відсотків за користування кредитом за заявлений період, а саме з 01 липня 2022 року по 31 січня 2023 року включно (згідно розрахунку позивача), не ґрунтується на відповідному письмовому правочині. Окрім того, до 01 липня 2022 року позивач погашав (списував) відсотки за рахунок кредиту і додавав до тіла кредиту. Тобто, позивачем самостійно спрямовано кошти відповідача на погашення заборгованості за договірними відсотками на загальну суму 9876,16 грн та на погашення заборгованості по простроченим договірними відсоткам на загальну суму 16515,32 грн, розмір нарахування яких сторонами письмово погоджений не був. Проте, сплачені відповідачем кошти мали бути спрямовані на погашення залишку за тілом кредиту.

Різниця між фактично отриманою та повернутою сумою коштів становить 262674,52 грн. За таких обставин, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача лише суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 262674,52 грн.

Відповідач у зв`язку із розглядом справи очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00грн на виконання умов п. 2 додатку №1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/25 від 24.05.2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери».

Від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2025 року в справі №175/6067/23 залишити без задоволення, заяву ОСОБА_1 в частині компенсації судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень залишити без задоволення та/або без розгляду.

Суд першої інстанції обґрунтовано постановив рішення в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих відповідачем, оскільки останнім не надано до суду доказів на підтвердження заперечень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи скаржником не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

В ході розгляду справи у суді першої інстанції скаржником ОСОБА_1 належних доказів долучено не було. Крім того, відповідач не надав до апеляційної скарги жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Відповідач в апеляційній скарзі та додатками до неї не обґрунтував попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в будь-якій сумі, в тому числі ані договором, ані актом, ані квитанцією (відсутня, як і відсутня деталізація послуг із врахуванням власного рішення №3/2018 від 17 липня 2018 року, а також із завищеною тривалістю підготовки скарги - 10 годин), ані будь-якими доказами взагалі, у зв`язку з чим позивач повністю заперечує попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат відповідача.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Колодочка П.О. апеляційну скаргу не визнав, просив відмовити в її задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Калінін С.К. в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 197, 198, 200).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача та його представника.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 03 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 17-18).

До матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту від 23.11.2020 року підписаний ОСОБА_1 , в якому передбачено розмір процентної ставки (36% річних) та процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (72% річних), а також зазначено, що інформація щодо умов кредитування є актуальною по 08.12.2020 року (а.с. 33-34зв).

17.09.2021 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», в якій визначені основні умови користування кредитом, процентна ставка (42,55% річних), процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (72% річних). У цій заяві також викладені Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 19-31).

До позовної заяви надано витяг з тарифів обслуговування кредитних карт Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, Visa Signature (а.с. 35-39).

Також до матеріалів справи долучено витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 40-58).

Відповідно до довідки про надані картки відповідачем було отримано кредитні картки: «Master Card World Black Edition» № НОМЕР_1 від 29.12.2017 року з терміном дії до 12/20, «Master Card World» № НОМЕР_2 від 29.12.2017 року з терміном дії до 12/21, «Visa Signature» № НОМЕР_3 від 23.11.2021 року з терміном дії до 11/23, «Master Card Platinum» № НОМЕР_4 від 06.01.2021 року з терміном дії до 11/24 (а.с. 16).

У довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , міститься інформація про зміну кредитного ліміту, кредитний ліміт встановлено 17 липня 2020 року (а.с. 15).

З розрахунку заборгованості за договором від 03 листопада 2020 року вбачається, що станом на 04 квітня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 343067,65 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 299072,63 грн, заборгованість за простроченими відсотками 43995,02 грн (а.с. 9-14зв).

На підтвердження суми заборгованості надано виписку за договором укладеним з ОСОБА_1 , за період з 29.12.2017 року по 06.04.2023 року (а.с. 68-134зв).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості саме в певному обсязі.

Проте, з вказаними висновками суду першої інстанції не можна погодитись в повній мірі, виходячи з наступного.

Відповідно до частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 03 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у АТ КБ «ПриватБанк».

До матеріалів справи долучено Паспорт споживчого кредиту від 23.11.2020 року підписаний ОСОБА_1 , в якому передбачено розмір процентної ставки (36% річних) та процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (72% річних), а також зазначено, що інформація щодо умов кредитування є актуальною по 08.12.2020 року.

17.09.2021 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», в якій визначені основні умови користування кредитом, процентна ставка (42,55% річних), процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (72% річних). У цій заяві також викладені Умови та правила надання банківських послуг.

У довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , міститься інформація про зміну кредитного ліміту, кредитний ліміт встановлено 17 липня 2020 року.

З розрахунку заборгованості за договором від 03 листопада 2020 року вбачається, що станом на 04 квітня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 343067,65 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 299072,63 грн, заборгованість за простроченими відсотками 43995,02 грн.

На підтвердження суми заборгованості надано виписку за договором, укладеним з ОСОБА_1 , за період з 29.12.2017 року по 06.04.2023 року, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами.

Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Саме таку позицію висловив Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 року у справі 278/2177/15-ц.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Перевіряючи надані позивачем розрахунки заборгованості, встановлено, що відповідно до його змісту (стовпчик 11 таблиці) позивачем з 17.11.2020 року нараховувались відсотки на заборгованість за кредитом.

У анкеті-заяві позичальника від 03 листопада 2020 року процентна ставка за користування

кредитними коштами не зазначена, так само як можливість погашення заборгованості за процентами за рахунок наданого тіла кредиту. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, включив до заборгованості за тілом кредиту (сума, яку фактично отримала в борг відповідачка), заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, послався на Витяг з Тарифів обслуговування карт «Універсальна» та Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась із ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування а також можливості погашення заборгованості за процентами за рахунок наданого тіла кредиту.

Разом з тим паспорт споживчого кредиту від 23.11.2020 року, який підписаний відповідачем містить, зокрема, умови щодо розміру відсотків за кредитом. Проте, актуальність його умов була визначена до 08.12.2020 року.

І у заяві від 17.09.2021 року сторони остаточно узгодили умови кредитного договору щодо порядку та розміру відсотків.

Таким чином, у періоди часу з 03 листопада 2020 року по 23.11.2020 року та з 08.12.2020 року по 17.09.2021 року між позичальником та банком не було узгоджено умови щодо сплати відсотків, отже сума нарахованих відсотків за ці періоди в розмірі 23547,80 грн мала бути зарахована на погашення тіла кредиту.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення суми тіла кредиту за кредитним договором від 03 листопада 2020 року є обґрунтованими в сумі 275524,83 грн (299072,63 грн 23547,80 грн).

Розглядаючи доводи апеляційної скарги в частині стягнення суми прострочених відсотків за кредитним договором, апеляційний суд керується наступним.

Судом встановлено, що 17.09.2021 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», в якій визначені основні умови користування, процентна ставка (42,55% річних), процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (72% річних). У цій заяві також викладені Умови та правила надання банківських послуг

Таким чином, сторонами було досягнуто 17.09.2021 року згоди стосовно порядку нарахування відсотків та їх розміру.

Прострочені відсотки нараховані з 01.07.2022 року.

Проте, враховуючи, що тіло кредиту було збільшено за рахунок відсотків, стягнення яких не було погоджено сторонами, відсотки за прострочений кредит мають бути пропорційно зменшені, та є обґрунтованими у сумі 40531,03 грн.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.

За таких обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, не в повному обсязі виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру заборгованості за кредитним договором.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за подання позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» сплачено судовий збір у розмірі 5146,01 грн (а.с. 67), позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 в розмірі 4740,83 грн.

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, за подання апеляційної скарги нею сплачено судовий збір в розмір 1262,21 грн (а.с. 173), тому з позивача АТ КБ «Приватбанк» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 301,31 грн.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, яка висловлена в апеляційній скарзі, апеляційний суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 2 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції надано:

Договір №б/н/25 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 24.05.2025 року (а.с. 174-178); акт виконаних робіт від 02.06.2025 року, відповідно до якого вартість виконаних робіт становить 7000,00 грн (а.с. 180);

Виходячи з наведеного та часткового задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають задоволенню пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги, а саме у розмірі 1671,00 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Калінін Сергій Костянтинович, задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором від 03 листопада 2020 року в розмірі 316055,86 грн (триста шістнадцять тисяч п`ятдесят п`ять гривень 86 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 4740,83 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 301,31 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1671,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2025 року.

Суддя: