УХВАЛА

Справа № 621/3346/25

Провадження № 2/621/1727/25

14 жовтня 2025 року м. Зміїв Харківської області

Суддя Зміївського районного суду Харківської області В.Філіп`єва В.В., розглянувши заяву адвоката Горелова Артема Вікторовича про забезпечення позову, в рамках позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат А. Горелов звернувся до суду в інтересах позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з позовною заявою до ФОП ОСОБА_6 , в якій просила стягнути з відповідача на користь позивачів грошові кошти, сплачені за товар, який не був поставлений, в сумі 98600,00 гривень; моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень, а також судові витрати по справі.

Разом із позовною заявою представником позивачів подана заява про забезпечення позову, в якій представник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0180, розташовану за адресою: Дніпропетровьска область, Нікопольський район, Дмитрівська сільська рада, та заборонити будь які дії щодо відчуження відповідачем вказаної земельної ділянки.

В обґрунтування заяви зазначено, що через OLX платформу онлайн-оголошень 12 квітня 2024 року ОСОБА_1 знайшов оголошення з продажу обладнання для альтернативної енергетики (сонячні панелі, акумуляторні батареї, дроти, тощо), і в подальшому в месенджері «Viber» розпочав переписку з чоловіком з іменем Богдан (т. ) щодо замовлення двох акумуляторних батарей. Позивачеві ОСОБА_1 було надіслано рахунок - фактуру № 653 від 12.04.2024 за дві акумуляторні батареї Deye RW-M6.l, LiFePo4, 6.14 на загальну суму 98600,0 грн. в якому було вказано постачальника ФОП ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_1 , платник ОСОБА_2 . В месенджері «Viber», ОСОБА_1 повідомлялось про те, що замовлення оформлено та передано в роботу, що в 17:15 машина буде на "Новій пошті" та потім буде відправлено декларацію, що в п`ятницю вже замовлення буде доставлено. Таким чином, між сторонами, продавцем ФОП ОСОБА_3 та покупцями ОСОБА_7 , ОСОБА_2 укладено договір поставки у спрощений спосіб, що підтверджується первинними документами (рахунком-фактурою за №?653 від 12.04.2024 на суму 98600,00 грн. та платіжною інструкцією №?1369 від 12 квітня 2024 року), відповідно до якого ФОП ОСОБА_3 зобов?язався передати у власність покупців товар, а покупці - прийняти та оплатити його. На виконання цього договору ОСОБА_2 12 квітня 2024 року здійснив повну оплату вартості товару (за дві акумуляторні батареї Deye RW-M6.1, LiFePo4, 6.14) в сумі 98600, 00 грн., однак продавець не поставив товар, а кошти в добровільному порядку не повернуто. Через три дня після оплати та на теперішній час зв`язатися за номерами телефона НОМЕР_2 , НОМЕР_3 неможливо. Оголошення на OLX платформі по продажу обладнання для альтернативної енергетики зникло. 31 січня 2025 року ФОП ОСОБА_3 була направлена вимога про поставку товару. Згідно з вказаною вимогою Позивач 2 вимагав повернути кошти в сумі 98600,00 грн. Відповідач на вказану вимогу не відреагував, умови договору купівлі-продажу не виконав. 25.03.2025 поштове відправлення з вимогою повернуто ОСОБА_2 . Таким чином, на дату подання позову до суду позивачі замовлення не отримали, попередня оплата в розмірі 98600,00 грн відповідачем не повернута.

Представник позивачів вважає, що у відповідача виникли фінансові труднощі та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Ознайомившись з доводами заяви та долученими до неї матеріалами, суддя зазначає наступне:

Згідно з ч. 1, ч. 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно положень статей 149, ч.3 статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконання рішення суду.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Предметом заявлених позовних вимог є стягнення грошової суми в розмірі 98600,00 гривень, сплачених за товар, який не був поставлений.

В якості забезпечення позову за цими вимогами заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0180, розташовану за адресою: Дніпропетровьска область, Нікопольський район, Дмитрівська сільська рада та заборонити будь які дії щодо відчуження відповідачем вказаної земельної ділянки.

Вказана земельна ділянка не є предметом спору за цією цивільною справою.

Згідно Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, вказана земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_8 та передана в оренду ТОВ "Придніпровський", в зв`язку з чим вжиття заходів забезпечення позову може вплинути на права та охоронювані законом інтереси осіб, що не є учасниками даного судового процесу, зокрема на орендаря земельної ділянки, який на законних підставах користуються вказаним майном.

Одночасно, представником позивачів не надано відомостей щодо вартості вказаної земельної ділянки, що унеможливлює визначити співмірність застосовуваних заходів та доцільність застосування саме вказаного виду забезпечення позову. Посилання представника на існування ризику відчуження ОСОБА_3 майна за відсутності доказів, які б свідчили про реальність його намірів та ймовірність вчинення дій, що ускладнюють виконання рішення суду на майбутнє є припущеннями, на яких, у силу статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, не може ґрунтуватись доказування.

За таких обставин, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивачів - адвоката А. Горелова про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвалу повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається - http://court.gov.ua/sud2014/gromadyanam/csz/, http://court.gov.ua/fair/sud2014/.

Суддя В. Філіп`єва