Провадження №2-др/523/55/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
"14" жовтня 2025 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді Бокова О.М.,
за участю секретаря судового засідання Шаріпової Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 в м. Одеса заяву представника ОСОБА_1 адвоката Верби Андрія Петровича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кваліті Клінінг Сервіс», про стягнення заборгованості за договором позики, -
В провадженні Пересипського районного суду м.Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кваліті Клінінг Сервіс», про стягнення заборгованості за договором позики.
Рішенням Пересипського районного суду м.Одеси від 06.05.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

06.06.2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Верби А.П. на адресу суду через «Електронний суд» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що позивачем також понесено витрати на правничу допомогу в сумі 42000 грн. У відповідності з ст.270 ЦПК України це є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Заявник просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кваліті Клінінг Сервіс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 42000 грн., тобто по 21000 грн. з кожного.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява представника позивача адвоката Верби А.П. про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Порядок розподілу судових витрат по справі визначений ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати розподіляються під час ухвалення рішення суду, за умови надання стороною до ухвалення такого рішення доказів понесення відповідних витрат.

Виключення з цього правила міститься в ч. 8 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Слід зазначити, що процедура відшкодування витрат на правничу допомогу є ідентичною як для цивільного, так і для інших видів судочинства, з невеликими відмінностями. Водночас, процесуальні вимоги до доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу є тотожними для всіх видів судочинства. Зокрема, згідно з положеннями статей 137 ЦПК України, 126 ГПК України та 134 КАС України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 року у справі № 821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі № 199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Насамкінець варто зауважити, що чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як вбачається із поданих документів на підтвердження понесених судових витрат, 01.10.2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Вербою Андрієм Петровичем був укладений договір про надання правничої допомоги, відповідно до акта виконаних робіт (наданих послуг) від 30.04.2025 року, адвокатом були надані наступні роботи (надані послуги):

-підготовка та подання до Суворовського районного суду м.Одеси позовної заяви про стягнення боргу за договором позики;

-надання Клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;

-підготовка та подання до Суворовського районного суду м.Одеси клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів;

-підготовка та подання до Суворовського районного суду м.Одеси клопотання про перевірку відомостей про місцезнаходження відповідача за допомогою Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

-підготовка та подання до Суворовського районного суду м.Одеси клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження;

-підготовка та подання до Суворовського районного суду м.Одеси клопотання про заочний розгляд справи

-представництво інтересів Клієнта у Суворовському районному суді м.Одеси.

Крім того, матеріали справи також містять платіжну інструкцію від 31.03.2025 року про оплату гонорару на суму 12000 грн.

Дослідивши надані адвокатом Вербою А.П. докази на підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, а також врахувавши правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права при вирішенні питання розподілу судових витрат, суд дійшов висновку про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката Верби А.П., виходячи з того, що справа не є складною, має незначний обсяг доказів, розглянута в порядку спрощеного провадження, представник позивача в судових засіданнях присутній не був, а направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

В той же час, відсутність заперечень з боку відповідачів не може мати наслідком стягнення з них витрат на правову допомогу в такому розмірі, що очевидно призведе до надмірного обтяження відповідачів. В даному випадку суд звертає увагу, що дослідження судом співмірності витрат на правову допомогу здійснюється судом навіть у тому випадку, коли сам відповідач не надає будь-яких письмових заперечень.

Вирішуючи питання по суті, суд також бере до уваги висновки КГС ВС від 30.01.2023 року у справі № 910/7032/17, при цьому суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду від 19.08.2021 року у справі № 369/9099/18 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів ОСОБА_3 та ТОВ «Кваліті Клінінг Сервіс» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21000 грн з кожного, суд провів належну правову оцінку наданих на підтвердження таких витрат доказів у їх сукупності, врахував визначений актом надання послуг, оцінив обсяг наданих послуг та їх реальність, а також співмірність вартості послуг та дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодування на користь ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу в загальній сумі 12000 грн., тобто по 6000 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 133, 141, 270, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Верби Андрія Петровича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кваліті Клінінг Сервіс», про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кваліті Клінінг Сервіс» (, місцезнаходження за адресою: м.Одеса, вул.Церковна, буд.19, оф.426) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) гривень.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

На додаткове рішення може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне додаткове рішення суду складено 14.10.2025 року.

Суддя О.М.Боков