Провадження № 22-ц/4808/1070/25
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів - Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря Гудяк Х.М.

учасники справи

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2025 року, ухвалене судом у складі судді Бородовського С.О.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 28 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №103349195, який підписано електронним підписом позичальника та за умовами якого позикодавець передав позичальникові у власність грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути суму позики та сплатити відсотки.

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.

29 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29012024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників №2 від 29.01.2024 року до договору факторингу від 29.01.2024 року № 29012024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 59979,86, з яких 13940 грн -заборговність за основною сумою боргу; 44339,86 грн сума заборгованості за відсотками; 1700 грн - заборгованість за комісією.

13 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5266094, який підписано електронним підписом позичальника та за умовами якого позикодавець передав позичальникові у власність грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути суму позики та сплатити відсотки.

29 січня 2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29012024, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників №1 від 29.01.2024 року до договору факторингу №29012024 від 29 січня 2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5266094 в сумі 19459,65 грн, з яких: -4060 грн - сума заборгованості по основному боргу, 14699,65 грн - сума заборгованості за відсотками, 700 грн заборгованість за пенею.

17 червня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5728804, який підписано електронним підписом позичальника та за умовами якого позикодавець передав позичальникові у власність грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути суму позики та сплатити відсотки.

11 січня 2024 року ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11-01/2024 за умовами якого ТОВ «Маніфа» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників №2 від 15.02.2024 року до договору факторингу №11-01/2024 від 11 січня 2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5728804 в сумі 11689,20 грн, з яких: 3600 грн - сума заборгованості по основному боргу; 8089,20 грн - сума заборгованості за відсотками, 700 грн заборгованість за комісією.

Позивач зазначив, що відповідач не виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитних договорів.

У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 103349195 в розмірі 59979,86 грн, з яких 13940,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 44339,86 грн - сума заборгованості за процентами, 1700 грн заборгованість за комісією;

за кредитним договором № 5266094 в розмірі 19 459,65 грн, з яких 4060 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14699,65 грн - сума заборгованості за процентами, 700 грн заборгованість за комісією;

за договором позики №5728804 в розмірі 11 689,20 грн, з яких 3600 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8089,20 грн - сума заборгованості за процентами. Всього позивач просив стягнути заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 91127,71 та судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами розмірі 91 128, 71 грн.

Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду 02 жовтня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 3028 грн.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2025 року та ухвалити у справі нове рішення, яким зменшити суму, що підлягає стягненню з нього до розміру 21600 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржник з 2022 року по даний час призваний до лав ЗСУ. Під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України в період з 01.06.2022 року по 30.07.2022 року отримав поранення ніг та проходив лікування. Після тривалого лікування було визначено втрату працездатності на рівні 20%. Лікування отриманих травм потребувало значних коштів, яких в нього не було, а тому він звернувся до кредитних організацій про отримання кредиту.

Посилається на те, що отримав кредит у розмірі 21600 грн, а позивач просить стягнути ще відсотки за користування кредитом та комісію в сумі 69528,71 грн, які переважають суму позики, що є несправедливим стосовно нього.

Вважає, що до вказаних правовідносин мала бути застосована ч.3 ст.551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений зі рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав,посилаючись на доводи апеляційної скарги.

У судове засідання представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, про, що свідчить довідка про доставку електронного документу.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасника справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процессуального права,які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач та його представник не подали суду будь-якого заперечення правових підстав позову, не подали розрахунку на спростування розрахунку позивача. Положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не підлягають застосуванню до спірних відносин, оскільки відповідачем не спростовано, що позивач подав позов поза межами періоду, в якому відповідач належав до осіб, які «…брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам закону, виходячи з наступного.

В ході розгляду справи апеляційним судом встановлено, що 28.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір №103349195, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

За умовами кредитного договору ТОВ «Мілоан» зобов`язувався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 17000 грн (пункт 1.2 договору) строком на 105 днів з 28 липня 2023 року і складається з пільгового та поточного періодів (пункт 1.3 договору). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 12 серпня 2023 року (рекомендована дата платежу) (п.п.1.3.1 договору).

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього договору. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно п.1.3 Кредит надається загальним розміром на 105 днів з 28.07.2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.

Згідно п.2.1 Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .

Відповідно до п.1.5.1.-1.5.2 Ддговору, комісія за надання кредиту складає 1700 грн, яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 3 750 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно із п.1.6 тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2. 2.3 нього Договору.

Пунктами 2.2.1-2.2.2 Договору визначено, що позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3. Договору.

29 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29012024, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до витягу з реєстру боржників №2 від 29.01.2024 до договору факторингу № 29.01.2024 від 29.01.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 103349195 від 28.07.2023 в розмірі 59 979,86 грн, з них 13 940 грн заборгованість за основним боргом, 59979,86 грн заборгованість за відсотками, 1700,00 грн заборгованість за комісією.

29 січня 2024 року між позивачем та ТОВ «Мілоан» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 29012024 від 29 січня 2024 року.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором N 102836516 від 28 серпня 2023 року (за період з 29 січня 2024 року по 31 жовтня 2024 року) загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 59979,86 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 13940 грн, по відсоткам 44339,86 грн, за комісією 1700, 00 грн.

13.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір №5266094, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

За умовами кредитного договору ТОВ «Мілоан» зобов`язувався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 7000 грн (пункт 1.2 договору) строком на 105 дні з 13 липня 2023 року і складається з пільгового та поточного періодів (пункт 1.3 договору). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 28 липня 2023 року (рекомендована дата платежу) (п.п.1.3.1 договору).

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього договору. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно п.2.1 Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .

Відповідно до п.1.5.1.-1.5.2 договору, комісія за надання кредиту: 1700 грн, яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 3 750 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Пунктами 2.2.1-2.2.2 договору визначено, що позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору.

29 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29012024, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до реєстру боржників №1 від 29.01.2024 до договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 5266094 від 13.07.2023 року в розмірі 19459, 65 сгрн, з них 4060 грн заборгованість за основним боргом, 14699,65 грн заборгованість за відсотками, 700,00 грн заборгованість за комісією.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5266094 від 13.07.2023 року (за період з 29 січня 2024 року по 31 жовтня 2024 року) загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 19459,65 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 4060 грн, по відсоткам 14699,65 грн, 700, 00 грн. Комісія

17.06.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №5728804, відповідно до умов якого відповідач отримав суму позики у розмірі 3600 гривень, строком на 65 днів до 21.08.2023 року.

Відповідно до умов договору позики №5728804 від 17.06.2023 року ОСОБА_1 отримав суму позики у розмірі 3600 грн у безготівковій формі у національні валюті на платіжну картку НОМЕР_2 хх хххх 9388, строком на 65 днів до 21.08.2023 року зі сплатою процентів за користування кредитом за акційною процентною ставкою 0,01000% на день протягом першого розрахункового періоду; базовою процентною ставкою 2.49000% на день протягом першого розрахункового періоду та основною процентною ставкою 3,00000% на день протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду.

Відповідно до умов додаткової угоди №1 від 30 червня 2023 року до договору позики №5728804 від 17 червня 2023 року строк користування позики встановлено до 18 вересня 2023 року.

Відповідно до умов додаткової угоди №2 від 31 липня 2023 року до договору позики №5728804 від 17 червня 2023 року строк користування позики встановлено до 19 жовтня 2023 року, дата повернення позики 19 жовтня 2023 року.

Відповідно до умов додаткової угоди №3 від 09 вересня 2023 року до договору позики №5728804 від 17 червня 2023 року строк користування позики встановлено до 28 листопада 2023 року, дата повернення позики 28 листопада 2023 року.

Договори були укладені в електронному вигляді та підписані одноразовими ідентифікаторами відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні зазначених договорів сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та позивачем укладено договір факторингу № 11-1/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

15 лютого 2024 між ТОВ «Маніфою» та позивачем підписано акт Акт прийому передачі реєстру боржників до договору факторингу № 11-1/2024 від 11 січня 2024 року.

17.07.2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №11-1/2024 від 11.01.2024 року, згідно якої клієнт передав факторові реєстр боржників №2 від 15.02.2024 року.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 11-1/2024 від 11 січня 2024 року та розрахунку заборгованості за договором позики № 5728804 від 17.06.2023, заборгованість становить 11689,2 грн, з яких сума заборгованості по основному боргу у розмірі - 3600 грн, сума заборгованості за відсотками у розмірі - 8089 грн.

Згідно військового кватка серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 27.-4.2022 року призваний у Збройні сили України та з 2022 року проходить військову службу.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» просила стягнути ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 103349195 в розмірі 59979,86,00 грн, з яких 13940,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 44339,86 грн - сума заборгованості за процентами, 1700 грн заборгованість за комісією;

за кредитним договором № 5266094 в розмірі 19459,65 грн, з яких 4060 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14699,65 грн - сума заборгованості за процентами, 700 грн заборгованість за комісією;

за договором позики №5728804 в розмірі 11689,20 грн, з яких 3600 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8089,20 грн - сума заборгованості за процентами, 0,00 грн заборгованість за комісією. Всього позивач просив стягнути заборгованість за договорами в загальному розмірі 91127,71.

Сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строки та умови надання грошових коштів у позику, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано суду належні та допустимі докази на обґрунтування заявлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами за тілом кредиту, а тому колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором № 103349195 від 28.07.2023 року в розмірі 13940 грн; за кредитним договором № 5266094 від 13.07.2023 року в розмірі 4060 грн; за договором позики № 5728804 від 17.06.2023 року в розмірі 3600 грн, а всього у загальному розмірі 21600 грн.

Колегія суддів зазначає, що суд першоїі нстанції в оскаржуваному рішення не навів фактичних обставин, які були встановлені судом, не зазначив, яким доказами підтверджуються заявлені вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Що стосується позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Верховний Суд у постанові від 15.07.2020 у справі № 199/3051/14 виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02.09.2014 № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 22.11.2023 в справі № 426/4264/19.

У справі, яка переглядається, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 17.04.2022, що підтверджується військовим квитком Серії НОМЕР_3 , довідками військової частини № 8/4339 № 8/4339 від 21.11.2022, № 8/4340 № 8/4339 від 21.11.2022, довідкою тво начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 №2 від 01.01.2025 року, згідно якої солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 .

Зазначене вказує на те, що на час укладення кредитних договорів та в період виконання їх умов, а також станом на момент ухвалення судом першої інстанції рішення - відповідач мав та має статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто у нього був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. З урахуванням викладеного, висновок суду про те, що відсутні підстави для застосування п. 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей» не відповідає встановленим по справі обставинам та вимога закону.

Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту, судова колегія зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку. Позикодавцем в договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються ОСОБА_1 , та за які кредитором встановлена комісія за обслуговування кредиту.

Ураховуючи, що кредитор не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення заборгованості по комісії за надання кредиту є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23, у постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 754/644/21.

Таким чином, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у загальному розмірі 2400 грн (1700 грн+700 грн).

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України).

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2025 року підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за основною сумою боргу за кредитним договором № 103349195 від 28.07.2023 року в розмірі 13940 грн; за кредитним договором № 5266094 від 13.07.2023 року в розмірі 4060 грн; за договором позики № 5728804 від 17.06.2023 року в розмірі 3600 грн, а всього у загальному розмірі 21600 грн.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Що стосується додаткового рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2025 року, апеляційний суд виходить з того, що додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі.

Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року в справі № 756/4441/17 (провадження № 61-17081св18)).

З урахуванням того, що рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2025 року підлягає скасуванню, то додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2025 року також належить скасувати. Подібні висновки зазначено у постанові КЦС ВС від 24.01.2024 № 752/1058/23 (61-17143св23).

Відповідно до ч. 13 ст.141ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 141ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що є підстави для перерозподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 15.11.2024 року (а.с. 76), при зверненні з апеляційною скаргою відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 4542 грн, що підтверджується квитанцією від 15.06.2025 року та квитанцією від 03.07.2025 року (а.с.122,131).

Позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено на 23,7%, тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 717,6 грн.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено на 76,3%, тому з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на його користь підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3465,54 грн.

Згідно з ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Провівши взаємозалік судового збору, остаточно з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2747,94 грн (3465,54 грн 717,6 грн).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384, ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2025 року та додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків, НОМЕР_5 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30 заборгованість за основною сумою боргу за кредитним договором № 103349195 від 28.07.2023 року в розмірі 13940 грн; за кредитним договором № 5266094 від 13.07.2023 року в розмірі 4060 грн; за договором позики № 5728804 від 17.06.2023 року в розмірі 3600 грн, а всього у загальному розмірі 21600 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2747,94 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст складено 30 жовтня 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: Є.Є. Мальцева

В.А. Девляшевський