Справа №: 398/1320/24
провадження №: 2/398/230/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"30" жовтня 2025 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Подоляк Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Шаповал І.Ф.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Олександрія Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Боровський Валерій Антонович, до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

15.03.2024 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Боровський В.А., звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання за нею право власності земельну ділянку загальною площею 0,73 га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0,48 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 101,9 кв. м. з господарськими побутовими спорудами та будівлями, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.2019 року, виданого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ніколаєнко Н.М. в порядку спадкування після смерті бабусі - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Право власності позивачки на житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.02.2019 року, номер запису про право власності - 30207115, що підтверджується відповідним витягом. Даний житловий будинок АДРЕСА_1 належав покійній бабусі позивачки - ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 25.10.2006 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Ніколаєнко Н.М. за реєстраційним №2284. Позивачка, як власник житлового будинку, прийняла рішення щодо його відчуження. Звернувшись до нотаріуса, позивачу було роз`яснено, що для оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку потрібно присвоїти кадастровий номер на земельну ділянку на якій він розташований. Після цього, позивач звернулась до однієї з землевпорядних організацій з метою розробки технічної документації із землеустрою для встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), якою було встановлено, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1 , приватизована ще колишнім власником будинку - ОСОБА_4 , на підставі рішення № 91 від 24.12.1996 року Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області. За цим рішенням сільської ради ОСОБА_4 передана земельна ділянка загальною площею 0,73 га, з яких площею 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, господарським будівель та споруд та площею 0,48 га - для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія КР № 0050, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 50 від 27.12.1996 року. За таких обставин, виготовити технічну документацію із землеустрою є неможливим.

При цьому, бабуся позивачки з 25.10.2006 року, тобто з моменту набуття права власності на житловий будинок за договором купівлі-продажу, а потім з 08.02.2019 року і сама позивачка, по теперішній час безперервно, постійно використовували земельну ділянку загальною площею 0,73 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1 за її цільовим призначенням, сплачує за дану земельну ділянку земельний податок. При укладенні договору купівлі-продажу будинку 25.10.2006 року бабуся позивачки ОСОБА_3 та колишні власники дійшли згоди, що разом з будинком у власність покупця переходить вищезазначена земельна ділянка, оскільки розуміли, що користування житловим будинком неможливе без використання земельної ділянки, достатньої для розміщення й обслуговування будинку. Однак земельна ділянка, на якій збудований житловий будинок, за договором купівлі-продажу, з не відомих позивачу причин, не відчужувалася.

Протягом всього цього часу, починаючи з 2006 року і до нині, жодних претензій щодо вище вказаної земельної ділянки ніхто не пред`являв.

За інформацією Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, колишній власник ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємців в нього не має, тому відповідачем є відповідна територіальна громада.

Таким чином, набувши право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , наразі позивачка позбавлена можливості оформити будь-яке право на земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок, а також відчужити його в будь-який спосіб.

Процесуальні дії по справі

Позовна заява надійшла до суду 15.03.2024 року

Ухвалою суду від 20.03.2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 02.04.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 04.02.2025 року замінено неналежного відповідача Приютівську селищну раду Олександрійського району Кіровоградської області на належного відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 23.05.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позиція учасників справи

Позивач та її представник у засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягають.

Відповідач в судове засідання, не з`явився, до розгляду справи по суті вимог подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує.

За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ніколаєнко Н.М. та зареєстровано в реєстрі за №80, ОСОБА_1 успадкувала після смерті своєї бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 101,9 кв.м, до якого примикають надвірні будівлі, належного спадкодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.10.2006 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Ніколаєнко Н.М. за р.№2284 та зареєстрованого в Олександрійському міжміському бюро технічної інвентаризації 03.11.2006 року та записаного в реєстрову книгу №2.

Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого 22.01.2019 року, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_3 .

Відповідно до копії витягу №208 від 04.12.2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, в будинку АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серія КР №0050 від 27.12.1996 року, земельну ділянку площею 0,73 га, розташовану на території с.Недогарки Недогарської сільської ради, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,48 га, передано у приватну власність ОСОБА_4 .

Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 08.12.2023 року №215 ОСОБА_4 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , був власником житлового будинку та земельної ділянки за цією адресою, помер. Земельна ділянка площею 0,7300 га (в тому числі 0,566 га рілля, 0,1624 га під будівництвом), була приватизована ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю КР №0050, виданого Недогарською сільською радою 27.12.1996 року.

Згідно копії актового запису №2 від 17.06.2006 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії спадкової справи №241 до майна померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернувся його син ОСОБА_2 . Спадщина складається з права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, розташованої на території Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, майнового паю ФГ «Данилко», автомобіля марки «Нива», грошових вкладів в Ощадному банку. Дружина померлого ОСОБА_6 від прийняття спадщини відмовилась.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.10.2006 року, виданого державним нотаріусом Другої Олександрійської державного нотаріальної контори Швидкою М.Г., зареєстрованим в реєстрі за №1087, ОСОБА_2 успадкував від ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.10.2006 року, виданого державним нотаріусом Другої Олександрійської державного нотаріальної контори Швидкою М.Г., зареєстрованим в реєстрі за №1089, ОСОБА_2 успадкував від ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , земельну ділянку, розташовану на території села Недогарки Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, площею 0,73 га в межах згідно з планом, передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,25га, та ведення особистого підсобного господарства 0,48 га, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КР №0050, виданого Недогарською сільською радою 27.12.1996 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на права приватної власності на землю №50.

Відповідно до копії спадкової справи №02-14 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_5 звернулась ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем згідно ст.1266 ЦПК України, у зв`язку з тим, що її батько, син спадкодавця ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 .

Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №1 від 01.02.2019 року, матір`ю ОСОБА_7 є ОСОБА_3 .

Відповідно до копії довідки Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 22.10.2018 року №758, та копії довідки Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 22.10.2018 року №759 з 06.12.2006 року за адресою АДРЕСА_1 , були зареєстровані ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії заповіту, посвідченого секретарем Улянівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області Павлюк Н.М. 25.11.2002 рок та зареєстрованому в реєстрі за №176, ОСОБА_3 все своє майно заповідала ОСОБА_7 .

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) від 08.02.2019 року №55048040, заповіт №176, посвідчений від імені ОСОБА_3 , є чинним.

Згідно копії свідоцтва серія НОМЕР_3 про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьком є ОСОБА_7 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 ОСОБА_8 25.09.2009 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на ОСОБА_10 .

Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Ніколаєнко Н.М. 25.10.2006 року, р№2284, ОСОБА_3 купила у ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії архівної довідки 35 від 23.01.2019 року право власності на будинок по АДРЕСА_2 за архівними даними КП «ОМБТІ» належало ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Ніколаєнко Н.М. 25.10.2006 року, р№2284. Назва вул. Леніна змінена на АДРЕСА_1 на підставі рішення першої сесії сьомого скликання Недогарської сільської ради від 13.11.2015 року №9.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.02.2019 року №155585130 відомості про власника будинку АДРЕСА_1 , відсутні.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом №80, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ніколаєнко Н.М. 08.02.2019 року, ОСОБА_1 , батьком якої є ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкувала після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 101,9 кв.м, до якого примикають надвірні будівлі.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під порушенням необхідно розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Розпорядження своїм правом на захист полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка заявила про порушення її права на оформлення земельної ділянки, пов`язану із будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яка відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.10.2006 року, зареєстрованим в реєстрі за №1089, належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності.

Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Ніколаєнко Н.М. 25.10.2006 року, р№2284, ОСОБА_3 купила у ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкувала житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 101,9 кв.м, до якого примикають надвірні будівлі.

Позов про визнання права власності на належну на праві власності ОСОБА_2 земельну ділянку позивачка мотивувє набуттям нею права власності на житловий будинок, що знаходиться на цій земельній ділянці. Вважає, що право власності на земельну ділянку до неї перейшло на підставі статей 120 ЗК України та статті 377 ЦК України.

Стаття 120 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (25.10.2006), визначала особливий правовий механізм переходу прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будівлю і споруду, які розміщені на цій земельній ділянці.

Так, у редакції частини першої статті 120 ЗК України в період з 01 січня 2002 року до 19 червня 2007 року (часу внесення змін до статті 120 ЗК України) передбачалось, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Таким чином, за умов, передбачених положеннями частин першої та четвертої статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), унаслідок виникнення права власності на будівлі та споруди право на земельну ділянку під ними може виникати на підставі цивільно-правової угоди, оскільки стаття 140 ЗК України у редакції на час виникнення спірних правовідносин мала вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку і втрата права власності на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці, не зумовлювала припинення права власності на земельну ділянку.

Така можливість виникла лише з 01 січня 2004 року з набуттям чинності ЦК України в редакції Закону України №435-IV.

Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 Велика Палата Верховного Суду підтримала правовий висновок Верховного Суду України щодо застосування статті 120 ЗК України (у редакції, чинній у період з 1 січня 2002 року до 20 червня 2007 року), висловлений у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, визначивши, що у випадку переходу у встановленому права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно з виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Якщо сторони в договорі, спрямованому на відчуження будинку, не обумовили розміру земельної ділянки, на якій такий будинок розташований, то встановлення розміру здійснюється відповідно до нормативів, визначених у цій місцевості, та мети, з якою земельна ділянка використовується.

Разом з тим, позивач не довів обставини того, що земельна ділянка, загальною площею 0,73 га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0,48 га для ведення особистого підсобного господарства, яка згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.10.2006 року за №1089, виданого ОСОБА_2 , розташована на території Недогарської сільської Ради Олександрійського району Кіровоградської області відповідає місцезнаходженню домоволодіння, яке належить позивачці на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 , та розміру земельної ділянки необхідної для розміщення і обслуговування вказаного домоволодіння.

У цьому аспекті, суд також враховує, що сторона позивача не заявляла в суді клопотання про проведення відповідної судової земельно-технічної експертизи для визначення/встановлення площі/меж, необхідної для обслуговування належної позивачці домоволодіння.

Також суд зазначає, що загальна площа земельних ділянок 0,73 га, за якими позивач просить визнати право власності, склдається з земельної ділянки 0,48 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, на яку не поширюється загальне правило цілісності об`єкта нерухомості спорудженого на земельній ділянці із такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди) закріплений ст.377 ЦК України.

Приписами частини першої статті 121 ЗК України (станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам України, які мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого підсобного господарства у розмірі не більше 2,0 га. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч.4 ст.116 ЗК України).

З огляду на встановлені судом обставини відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на вказані земельні ділянки. За відсутності законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову суд не приймає визнання позову відповідачем.

Окрім того, враховуючи відсутність будь-якого оспорення відповідачем прав позивача, твердження сторони позивача про те, що позивачка вичерпала можливі засоби вирішення питання оформлення права не можна визнати обґрунтованими.

Враховуючи встановлені обставини та виходячи із приписів ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, ст. ст. 76, 78, 81, 89 ЦПК України, суд дійшов висновків про недоведеність як підстав позову, так і порушення прав позивача зі сторони відповідача на земельну ділянку у заявленому нею розмірі.

Оскільки заявлені вимоги є недоведеними, а правові підстави для задоволення позову відсутні, у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в позові відмовлено, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 244, 258-259, 265, 268, 279, 280-284, 289, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Боровський Валерій Антонович, до ОСОБА_2 про визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник позивача: Боровський Валерій Антонович, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №000223 від 10.09.2018 року, адреса місцезнаходження: м. Олександрія Кіровоградської області, вул. Чижевського, буд.12.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя Я.М.ПОДОЛЯК