ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/916/23 Номер провадження 22-ц/814/2123/25Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 27 лютого 2025 рокуухваленого у складі головуючого судді Татіщевої Я.В., повний текст судового рішення виготовлено дати не вказано,

по справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Лубнигаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У червні 2023 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза період з листопада 2021 по листопад 2024 року сума основного боргу склала 10 804,50 грн. три відсотки річних 69,29 грн. та інфляційні 248,82 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 11 122,61 грн., з яких: сума основного боргу в розмірі 10 804,50 грн. за період з 21.11.2021 року по 21.11.2024 року; 3% річних в розмірі 69,29 грн; інфляційні в розмірі 248,82 грн; судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ним та відповідачем укладений договір розподілу природного газу, який відповідає Типовому договору розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498, є публічним та однаковим для всіх споживачів і є договором приєднання. Фактом згоди приєднання відповідача до умов договору розподілу природного газу є заява-приєднання, підписана Відповідачем, безперервне споживання відповідачем природного газу, документально підтвердженим зняттям кінцевих показників лічильників.

Вказані дії засвідчують про бажання боржника укласти договір розподілу природного газу.

Відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , які надаються АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз», споживачу присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Станом на листопад 2024 року сума заборгованості становить 11 122,61 грн.

Відповідач ухиляється від сплати наданих послуг з розподілу газу. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі та судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 27 лютого 2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Лубнигаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» заборгованість з а розподіл природного газу в розмірі 11 122, 61 грн, з яких сума основного боргу в розмірі 10 804,50 грн. (за період з 21.11.2021 року по 21.11.2024 року); 3% річних в розмірі 69,29 грн; інфляційні втрати в розмірі 248,82 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач до лютого 2022 року користувалася наданими послугами, споживала природний газ, натомість, всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконувала, а саме не сплачувала вартість отриманих нею послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем, що станом на листопад 2024 року становить 11 122,61 грн.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 просила його скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує, що з квітня 2022 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 тому повинна сплачувати 62,49 грн. на місяць починаючи з квітня 2022 року.

Представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» Кондратенко І.І. надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідно з копії договору купівлі-продажу серії НВО № 335422 від 29.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Іщенком І.М., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , їй присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 , і на неї розповсюджується дія Типового договору розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року за №2498 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1384/27829.

Даний типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ, яким на території Лубенського району є АТ ОГС «Лубнигаз», обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем (кодекс ГРМ), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року №2494 (далі - Кодекс).

При вирішенні всіх питань, що не обумовлені Договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» і Кодексом газорозподільних систем. Згідно розділу 6 глави 3 Кодексу газорозподільних систем Договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Типовий договір розподілу природного газу є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 7.4 розділу VII вказаного Типового договору споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно з п.4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494 договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора а Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Із довідки про фінансовий стан розподілу природного газу від 10.12.2024 вбачається, що відповідач споживала послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , і має заборгованість за спожиті послуги в сумі 10 804,50 грн (а.с. 133).

Відповідно до довідки про фінансовий стан розподілу природного газу відповідача, у жовтні 2021 року було спожито 196 м.куб.; у листопаді - 261 м.куб.; у грудні - 276 м.куб.; у січні 2022 року 310 м.куб.; у лютому 2022 року 246 м.куб. (на показник лічильника 23342). Крім того, відповідачем до суду надано показники лічильника 23397, станом на 22.06.2024 року (а.с.93) та підтверджені позивачем (а.с. 133).

З січня 2022 року по грудень 2022 року ОСОБА_1 мала сплачувати кошти за розподілу природного газу у розмірі, розрахованому за спожитий нею обсяг природного газу з 01.10.2020 року по 30.09.2021 року («газовий рік»).

З січня 2023 року по грудень 2023 року ОСОБА_1 мала сплачувати кошти за розподілу природного газу у розмірі, розрахованому за спожитий нею обсяг природного газу з 01.10.2021 року по 30.09.2022 року («газовий рік»).

Вказаний вище обсяг спожитого відповідачем природного газу (за газовий рік з 01.10.2021 року по 30.09.2022 року) взято для розрахунку щомісячної плати за розподіл газу на 2023 календарний рік (з 01.01.2023 по 31.12.2023 року).

Оскільки протягом «газового року» з жовтня 2021 року по лютий 2022 року включно відповідач споживала природний газ, то протягом 2023 календарного року вона мала сплачувати кошти за розподілу природного газу, нараховані за вказаний вище спожитий обсяг, що і складає 258, 67 грн щомісячно (об`єм спожитого газу з 01.10.2021 року по лютий 2022 року / 12 міс. х 2,388 грн за 1 куб.м. = 258, 67 грн).

З січня 2024 року по грудень 2024 року ОСОБА_1 нараховано борг за розподілу природного газу у мінімальному розмірі, оскільки протягом «газового року» з 01.10.2022 року до 30.09.2023 року природний газ нею не споживався, договір сторони не розірвали та відповідача не від`єднано від мережі.

З урахуванням викладеного місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач приєднаний до умов Типового договору розподілу природного газу, отримувала послуги з розподілу природного газу, проте обов`язок щодо оплати цих послуг не виконала, оплату не здійснювала.

Колегія суддів зазначає, що взаємовідносини оператора газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем врегульовано Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824 (далі - Кодекс ГРС), положеннями ЦК України, Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про ринок природного газу» та умовами укладених між сторонами договорів.

Положеннями п. 2 ч. 1ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до комунальних послуг належать в тому числі послуги з постачання та розподілу природного газу.

Статтею 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що ринок природного газу - це сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), розподіл природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРС, визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійсню єдержавне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

За правилами частин першої, другоїстатті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно зі статтею 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини друга, четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 27 лютого 2025 рокуколегія суддів не вбачає.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 27 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль