ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2094/24 Номер провадження 22-ц/814/1878/25Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів (орендної плати), -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів (орендної плати) за користування земельними ділянками кадастровий номер :00:003:0105, кадастровий номер :00:003:0118) за 2023 рік у розмірі 8857,40 грн.

Позов мотивовано тим , що між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (орендодавцями в рівних частках -по 1/3 кожен) та ТОВ «АГРО-КРАЙ» (орендарем) з врахуванням додаткових угод до договору оренди) 29.10.2015 року було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4,2002 га (рілля), кадастровий номер :00:003:0105, яка знаходиться на території Краснолуцької (колишньої Гречанівської) сільської ради Миргородського (колишнього Гадяцького) району Полтавської області. Також, між ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (орендодавцями в рівних частках - по 1/3 кожен) та ТОВ «АГРО-КРАЙ» (орендарем) з врахуванням додаткових угод до договору оренди) 29.10.2015 року було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,9385 га (рілля), кадастровий номер :00:003:0118, яка знаходиться на території Краснолуцької (колишньої Гречанівської) сільської ради Миргородського (колишнього Гадяцького) району Полтавської області. За умовами Договорів оренди землі з врахуванням додаткових угод, договори укладено на 7 років.

Відповідачем було порушено умови договору щодо оплатності , та наразі у останнього перед позивачем існує заборгованість у сумі 8857,40 грн, що стало підставою позову.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Агро-Край» про стягнення коштів (орендної плати) задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками (кадастровий номер :00:003:0105, кадастровий номер :00:003:0118) за 2023 рік у загальному розмірі 8857,40 грн.

Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. Та витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн.

В апеляційному порядку рішення оскаржив відповідач ТОВ «Агро-Край». Скаржник вказує, що відповідно до виплати за рік оренди користування однією земельною ділянкою у 2023 році підлягало 4475,39 грн. Проте, договірні відносини між Сторонами діяли до 29.10.2023, а тобто 302 дні. Враховуючи це, позивачеві має бути сплачено 3702,52 грн. за одну земельну ділянку, що відповідає погодженому розміру орендної плати та строку дії договорів оренди землі.

Наведені розрахунки позивача щодо заборгованості з орендної плати є невірними та помилковими.

Апелян наголошує, що позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а позовні вимоги обґрунтовані припущеннями. Відповідно до правового висновку викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 року у справі № 904/10956/16, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях і поясненнях однієї зі сторін.

Зважаючи на викладене , скаржник просить скасувати рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення , виходячи з слідуючого.

За правилами частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другоюстатті 367 ЦПК Українивстановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті374, статті375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником 1/3 земельних ділянок: площею 4,2002 га (рілля), кадастровий номер :00:003:0105, яка знаходиться на території Краснолуцької (колишньої Гречанівської) сільської ради Миргородського (колишнього Гадяцького) району Полтавської області ; площею 3,9385 га (рілля), кадастровий номер :00:003:0118, яка знаходиться на території Краснолуцької (колишньої Гречанівської) сільської ради Миргородського (колишнього Гадяцького) району Полтавської області.

Відповідач використовує вказані земельні ділянку згідно договорів оренди землі від 29.10.2015, укладених між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (орендодавцями в рівних частках -по 1/3 кожен) та ТОВ «АГРО-КРАЙ» , а також між ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (орендодавцями в рівних частках - по 1/3 кожен) та ТОВ «АГРО-КРАЙ» з урахуванням додаткових угод.

Відповідно до п. 5 Договору оренди землі з врахуванням додаткових угод нормативно грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0432 становить 166784,72гривень. Відповідно до п. 5 Договору оренди землі з врахуванням додаткових угод - нормативно грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0118 становить 166784,72 гривень.

Відповідно до Додаткових угод № б/н від 18.01.2018 року до договорів оренди землі - з 01.01.2018 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10 (десять) % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки за рік оренди. Відповідно до п. 10 Договорів оренди землі - обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено та не спростовано відповідачем неналежність виконання останнім умов договору оренди землі в частині його оплатності, а саме, невнесення на користь позивача суми орендної плати за 2023 рік. Отже, до стягнення підлягає заборгованість по орендній платі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі -ЗК України),Цивільним кодексом України(далі -ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

За змістом частин 1-3ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі: об`єкт оренди (кадастровий номер,місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення заборгованості з виплати орендної плати за 2023 рік, як це визначено умовами Договору оренди землі.

Щодо посилань скаржника на необхідність зменшення суми орендної пати, що підлягає стягненню з відповідача з урахуванням строку дії договору , апеляційний суд приходить до слідуючого висновку.

Договору оренди землі визначено домовленість сторін щодо орендної плати.

За умовами Договорів оренди землі - Орендна плата вноситься у такі строки - до 31 грудня поточного року. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами.

Відповідно п.27 Перехідних Положень Земельного кодексу України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей:

1) вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель", щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення:

а) державної, комунальної власності, невитребуваних, нерозподілених земельних ділянок, а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності і були передані в оренду органами місцевого самоврядування;

б) приватної власності;

Отже строк дії договорів оренди землі поновлено на один рік.

Згідно змісту угод укладених між сторонами , строк договору оренди визначено в сім календарних років, з жовтня 2015 року по жовтень 2022 (2023) року. Відповідно, орендар мав сплачувати орендодавцеві плату за користування земельною ділянкою за кожен з семи календарних років. З урахуванням чого, оплата за календарний рік, який охоплював період з жовтня 2022 року по жовтень 2023 року, згідно умов угоди мала бути проведена орендарем до закінчення терміну її дії , тобто до 29.10.2023.

Доказів укладення угод із іншими умовами щодо сум та термінів проведення оплати скаржником не надано, також не доведено й дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки, що у свою чергу могло б слугувати підставою для часткового стягнення орендної плати.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 753/8945/19 (провадження № 61-8829сво21) зроблено висновок, що: «у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертійстатті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (not individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the dominant influence of one of the party)».

Зазначене тлумачення має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище, оскільки саме вона допустила таку двозначність. Сontra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Сontra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь у процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17, провадження № 61-17583св20).

Таким чином, доводи апеляційної скарги представника відповідача є необґрунтованими не відповідають фактичним обставинам справи та нормам права, що регулюють спірні правовідносини, у зв`язку із чим не заслуговують на увагу. Попри посилання на те , що розрахунок позивача є невірним , власного розрахунку скаржник не надав, окрім того не надав і доказів проведення повного і належного розрахунку з орендодавцем за 2023 рік в підтвердження вимог апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в судах, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.367,374,375,382,383,384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов