ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтава цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 21 жовтня 2024 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №8614003_RESTRUСT, підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб сайті банку: www.taskombank.com.ua та безперешкодно приєднався до умов договору.

Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків:

якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту; направлення клієнтом до банку письмової заяви про відмову від користування лімітом кредитної лінії та/або про закриття поточного рахунку.

Зазначає, що 28 лютого 2024 року між АТ «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах , що існують на дату відступлення прав вимоги.

Відповідно до додатку №1 до Договору факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 року реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 19086,57 грн з яких 10956,60 грн загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,13 грн загальна заборгованість по відсотках; 8129,84 загальна заборгованість по комісії.

Вказує, що згідно п. 2.3 Відступлення права вимоги і всіх інших прав, належить АТ «Таскомбанк» за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною договору факторингу.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договором.

Зазначає, що відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором.

Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання свої обов`язків за кредитним договором та не погашає заборгованість, просив суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним Договором №8614003_RESTRUCT від 21 жовтня 2020 року в сумі 19086,57 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07 березня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним Договором №8614003_RESTRUCT від 21 жовтня 2020 року в сумі 19086,57 грн.

Задовольняючи позов в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Не погодившись із вказаним рішенням суду його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам.

Вказує на те, що позивачем не був доведений факт набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги за укладеним кредитним договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №8614003_RESTRUCT від 21 жовтня 2020 року укладеного з АТ «Таскомбанк».

Зазначає, що в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості за кредитним договором №8614003_RESTRUCT від 21 жовтня 2020 року з вказанням підстав, порядку, певного періоду та строків нарахування заборгованості по тілу кредиту, по простроченим відсоткам, комісії та користування кредитними коштами.

Вказує на те, що у місцевого суду не було поважних підстав для поновлення строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог частини 1статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна вказаного позову складає 19086,57 грн.

З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Відповідно п.1 ч.1ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 21.10.2020 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір №8614003_RESTRUCT про надання кредиту в рамках кредитного продукту «Врегулювання кредитної заборгованості» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, та підписано детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 5-6).

Строк дії кредиту за Кредитним договором становить 60 місяців (з 21.10.2020 по 21.10.2025), проценти за користування кредитом 0.001%, комісія за обслуговування кредиту 2.90% на місяць від основної суми кредиту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії Кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків: якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту; направлення клієнтом до банку письмової заяви про відмову від користування лімітом кредитної лінії та/або про закриття поточного рахунку.

Заявою-договором №8614003_RESTRUCT від 21.10.2020 року (а.с. 5), яка містить підпис відповідача ОСОБА_1 , передбачено найменування, розмір сплати та нарахування комісії, а саме: комісія за обслуговування кредиту в розмірі 2.90% на місяць від основної суми кредиту.

На підтвердження факту укладення даного договору відповідачем свідчить зазначення в договорі його особистих даних, таких як номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання, а також існування самого тексту договору у позивача, який згідно зі ст. 11 Закону є оригіналом такого договору та особистий підпис ОСОБА_1 .

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з долученого до справи кредитного договору убачається, що відповідач, підписуючи його, підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, усвідомлення їх змісту, надання згоди на їх виконання та взяття на себе зобов`язання дотримуватись передбачених положень, орієнтовну загальну вартість кредиту.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині неналежного оформлення Договору факторингу.

28 лютого 2024 року між АТ «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/16-Ф, у відповідності до умов якого АТ «Таскомбанк» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення богів» приймає належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржника, вказані у витязі з реєстру прав вимоги до Договору факторингу №НІ/11/16-Ф, у тому числі за кредитним договором №8614003_RESTRUCT від 21.10.2020 року (а.с. 10-11).

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру прав вимоги за Договором факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024, АТ «Таскомбанк» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» реєстр прав вимоги боргу (а.с.12).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 року, ОСОБА_1 за кредитним договором №8614003_RESTRUCT від 21.10.2020 року має заборгованість 19086,57 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10956,60 грн, загальної заборгованості по відсоткам в розмірі 0,13 грн та суми загальної заборгованості по комісії в розмірі 8129,84 грн (а.с. 13).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №8614003_RESTRUCT від 21.10.2020 за період з 21.10.2020 по 28.02.2024 становить 19086,57 грн, яка складається із загальної заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10956,690 грн, загальної заборгованості по відмоткам в розмірі 0,13 грн та заборгованості по комісії в розмірі 8129,84 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, постанова Верховного Суду від 06.11.2019 у справі №359/2703/15ц).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості на користь позивача як нового кредитора, районний суд встановив правомірність набуття останнім права вимоги по укладеним між первинним кредитором та ОСОБА_1 кредитним договором, невиконання останнім як позичальником умов договорів, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню в судовому порядку в розмірі, визначеному згідно до розрахунків позивача.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не долучено до позовної заяви нотаріально посвідчену копію договору факторингу №НШ/11/16-Ф від 28.02.2024 року та нотаріально посвідчену виписку з додатку Переліку прав вимоги за кредитами із зазначенням номеру договору №8614003_RESTRUCT від 21.10.2020 року та боржника ОСОБА_1 , зводяться до довільного трактування норм процесуального закону.

При цьому, колегія суддів ураховує, по-перше, надання позивачем Витягу із реєстру, що узгоджується із приписами частини другої статті 95 ЦПК України, за змістом якої, якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього; по-друге, витяг з реєстру Прав вимог сформований виключно стосовно ОСОБА_1 , представником ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Кудіною А.В. містять її підпис та печатку установи (а.с. 13), що узгоджується із положеннями статей 77-80 ЦПК України.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду, що позивач на законних підставах набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №8614003_RESTRUCT від 21.10.2020 року, оскільки доводи апеляційної скарги в цій частині спростовуються матеріалами справи.

Разом з тим, відповідно до позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту отримання права вимоги за договором до відповідача не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності розрахунку заборгованості за кредитним договором судовою колегією не беруться до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Крім того, судова колегія зазначає, що посилання відповідача щодо поновлення строку позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки позивач не ставить вимоги про застосування штрафу та пені до загальної заборгованості.

Відповідач в свою чергу не спростував доводи зазначені в позовній заяві та не надав доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги, звівши свої обґрунтування до непогодження з рішенням суду.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. ст.367,374,375,382-384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2025 року.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді О.І. Обідіна

В.П. Пікуль