У Х В А Л А

Справа № 126/265/25

Провадження № 2-з/126/4/2025

"29" жовтня 2025 р. м. Бершадь

Суддя Бершадського районного суду Вінницької області Хмель Р.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Бойко Наталією Василівною про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бершадського районного суду Вінницької області перебуває справа № 126/265/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Бершадської міської ради про визначення місця проживання дітей з матір`ю, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги Орган опіки та піклування Бершадської міської ради про визначення місця проживання дітей з батьком.

28.10.2025 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка обгрунтована тим, що 27.10.2025 року відповідач ОСОБА_2 вчинив дії, які направлені на унеможливлення виконання рішення суду у даній справі, прийнятого за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Бершадської міської ради про визначення місця проживання дітей з матір`ю порушив встановлений рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 12.06.2025 у справі №126/701/2025 обмежувальний припис - особисто та через третіх осіб розшукав ОСОБА_1 , яка за власним бажанням перебувала 27.10.2025 року у місці, невідомому ОСОБА_2 (у місті Українка Обухівського району), наблизився менше чим на 500 метрів до ОСОБА_1 та силою забрав в неї дітей та вивіз у невідомому напрямку.

В подальшому відповідач по телефону заявив, що негайно вивезе дітей за кордон у Прагу (Чехія) та не віддасть позивачці дітей, навіть якщо суд винесе рішення у даній справі на користь ОСОБА_1 ..

ОСОБА_1 звернулася в поліцію із відповідною заявою.

У разі, якщо відповідач вивезе дітей у Чехію, виконання рішення суду у даній справі, може затягнутися на роки, та потребуватиме ще додаткових звернень до судів із позовами, у тому числі і до судів в Чехії. При цьому позивачка буде вимушена нести ще й значні судові витрати.

У зв`язку з чим виникла нагальна необхідність просити суд вжити заходів забезпечення позову ОСОБА_1 у даній справі шляхом встановлення тимчасової заборони на виїзд за межі України дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі батька ОСОБА_2 .

З врахуванням викладеного вище, невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Вважаю, що заявлені заходи забезпечення позову у цьому спорі, відповідають процесуальним нормам, що регулюють дані правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову.

Заявлені заходи забезпечення позову є співмірними, оскільки негативних наслідків від вжиття таких заходів забезпечення позову не існує та не може існували взагалі, оскільки ніяким чином такі заходи не порушують законних прав та інтересів відповідача.

В той час, як негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, є значними, оскільки можуть призвести до значних порушень прав та інтересів матері та особливо дітей - двох дівчаток, які є ще дуже маленькими (3 та 5 рочків), дуже прив`язані до матері і навіть тільки в силу свого віку та гендерності потребують постійної уваги та турботи матері, і на даний час сильно страждають мати чула під час розмови по телефону з батьком, що діти весь час сильно плачуть.

По телефонній розмові з батьком ввечері 27.10.2025 було зрозуміло, що батько знаходився в стані алкогольного сп`яніння, розмовляв агресивно та відмовлявся надавати матері будь яку інформацію про дітей, навіть про те - чи їли діти щось сьогодні та в якому вони перебувають стані.

ОСОБА_1 вважає, що з врахуванням того, що заявленими заходами забезпечення позову відповідачу не можуть бути спричинені збитки, зустрічне забезпечення у даному випадку застосуванню не підлягає.

Дослідивши вказану заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 2, 3, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає рівною мірою інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18, провадження №14-729цс19, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У частині першій статті 18 Конвенції про права дитини, статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошується на визнанні принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ааналіз наведених вище норм вказує на те, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України, застосувати заборону виїзду за межі України, як спосіб забезпечення позову.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №643/5842/16-ц, провадження №61-47217св18, від 12 лютого 2020 року у справі №288/162/19, провадження №61-11750св19, від 15 січня 2025 року у справі №369/7253/23, провадження, №61-15450св24.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року, справа №754/7569/21, провадження №61-15886сво2, зазначено, що у спорах щодо повернення дітей, які незаконно утримуються в державі, відмінній від держави їх постійного проживання, урегульованих положеннями Гаазької Конвенції, можливе вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони дитині у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України. У таких спорах забезпечення позову шляхом обмеження права на виїзд за межі України буде адекватним заходом з метою ефективного виконання судового рішення. В усіх інших спорах, що виникають, зокрема, між батьками щодо визначення місця проживання дитини, визначення порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини та інших, які вирішуються за законодавством України без застосування Гаазької Конвенції, забезпечення позову шляхом обмеження права, зокрема, на виїзд за межі України, не є можливим.

Вирішуючи вказану правову проблему, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду виснувала, що слід розмежовувати підстави для застосування заходів забезпечення позову у справах про повернення дитини, на які поширюються положення Гаазької Конвенції, та у справах, предметом позову в яких є визначення місця проживання дитини, що регулюється положеннями Сімейного кодексу України.

Отже, обраний ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову шляхом заборони виїзду за межі України дітей у супроводі батька не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України.

Спір щодо визначення місця проживання дитини сам по собі не може бути підставою для вжиття заходу забезпечення позову.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 149, 150, 153, 258-261, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Бойко Наталією Василівною про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р. В. Хмель