Провадження №: 2-о/336/325/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Коваленка П.Л., за участю секретаря судового засідання Степливої Т.В., заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці Тивоненко Д.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державний нотаріус Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Монич Наталія Дмитрівна про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 через свого представника адвоката Тивоненка Д.Р. звернулась до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що заявниця є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Наразі її батьки померли. Після смерті матері, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина: житловий будинок АДРЕСА_2 із прибудинковою земельною ділянкою (приватизованою), площею 0,25 га, земельна ділянка для ведення товарного с/г виробництва, розташована на території Великоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Померла була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, з 2015 року батьки заявниці через свій похилий вік та потребу у сторонній допомозі проживали разом із заявницею за адресою її мешкання та реєстрації: АДРЕСА_1 . Після відкриття спадщини заявниця звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Оскільки заявниця проживала на момент смерті з померлою за однією адресою, вона не звернулась до нотаріуса протягом 6 місяців з дня її смерті. Постановою від 14.03.2025 про відмову у вчиненні нотаріальних дій заінтересована особа відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало ОСОБА_2 , оскільки нею не надано заяву про прийняття спадщини у 6 місячний строк після смерті ОСОБА_1 , а також не надано документів, що підтверджують факт прийняття спадщини. Для прийняття спадщини, заявниці необхідно встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв`язку із чим вона звернулась до суду.

Посилаючись на викладені обставини просить заяву задовольнити.

За змістом заяви, ОСОБА_1 просила також витребувати у Державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Монич Наталії Дмитрівни докази, а саме засвідчені копії матеріалів спадкової справи ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.06.2025 зазначену вище цивільну справу передано за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя.

04.08.2025 справа надійшла в провадження судді Коваленка П.Л.

Ухвалою судді від 06.08.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, витребувано від Державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Монич Наталії Дмитрівни докази у справі.

29.08.2025 на виконання ухвали суду про витребування доказів, від Державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Монич Наталії Дмитрівни надійшли докази у справі, а саме копія спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22.09.2025 представник заявниці адвокат Тивоненко Д.Р. направив на адресу суду клопотання про долучення доказів, яким просив долучити до матеріалів справи довідку щодо проживання ОСОБА_2 за зареєстрованою адресою.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Тивоненко Д.Р. заяву підтримали з підстав, викладених в ній, просили задовольнити.

Заінтересована особа Державний нотаріус Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. в судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, будь-яких заяв, клопотань чи пояснень у справі не надала.

Вислухавши пояснення заявниці та її представника, покази свідків, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 даного кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

У пп. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вказано, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що батьками заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 09.06.2017, актовий запис №3957.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), 29.05.2024, актовий запис №504.

Згідно зі штампом в паспорті заявниці ОСОБА_1 , адресою місця її реєстрації є: АДРЕСА_3 .

З довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добробут 3» вих.№02 від 07.03.2025, встановлено, що ОСОБА_2 в період часу з січня 2015 року по 28.05.2024 (на момент смерті) проживала без реєстрації у своєї доньки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 ( АДРЕСА_3 .

Довідкою, виданою 14.04.2025 виконавчим комітетом Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області підтверджено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично не проживала за вказаною адресою з 2015 року.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що знайома з заявницею ОСОБА_1 більше 35 років, проживає з нею в одному під`їзді. З січня 2015 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 бригади разом з заявницею жили її батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . ОСОБА_4 була часто в гостях, особисто спілкувалась з батьками заявниці. Мати померла в 2024 році, батько раніше. До 2015 року батьки ОСОБА_2 мешкали у с.Великоолександрівка Дніпропетровської області. До доньки переїхали через хворобу: батько був частково паралізований, а у матері деменція. Похованням займалась заявниця.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що дружить із заявницею з 90-х років, проживають в одному будинку по АДРЕСА_4 , разом працюють на підприємстві «Мотор-Січ». В 2015 році заявниця забрала батьків на постійне місце проживання до себе за адресою: АДРЕСА_1 через їх хворобу. Батько помер в 2017 році, а мати в 2024 році. Їх похованням займалась заявниця.

Поховання своєї матері ОСОБА_2 , здійснювала заявниця, що підтверджується свідоцтвом про поховання №257888 від 29.05.2024. ОСОБА_2 хворіла на кардіосклероз, гіпертонічну хворобу, хронічну серцеву недостатність, що підтверджено наданими суду випискою з медичної карти амбулаторного хворого, результатами обстеження сімейним лікарем, довідкою про причину смерті.

Маючи намір оформити спадщину, заявниця звернулася до державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2025 у зв`язку з тим, що спадкоємець не надав заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 у встановлений строк, а також не надав документи, що підтверджують факт прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_8 в Першій Синельниківській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №84/2025, індекс справи 02-14, на підставі заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Інформація щодо інших спадкоємців відсутня.

Таким чином, факт постійного проживання заявниці ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.

За вказаних обставин, враховуючи, що встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити, оскільки вимога її законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами та показами свідків, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216-1218, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 315-319 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державний нотаріус Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Монич Наталія Дмитрівна про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Інформація про учасників справи:

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Державний нотаріус Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Монич Наталія Дмитрівна, 2, адреса місцезнаходження: Дніпропетровська область, Синельниківський район, м.Синельникове, вул.Покровська, буд. 3-з.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя П.Л. Коваленко