ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8101/25 Справа № 243/2619/25 Суддя у 1-й інстанції - Сидоренко І. О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кругман А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькійобласті на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 червня 2025 рокупо справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом. В обгрунтування посилався на те, що він є сином та спадкоємцем після смерті його матері - ОСОБА_2 , 1937 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати позивача ОСОБА_2 була зареєстрована у АДРЕСА_1 та на час своєї смерті постійно проживала за місцем реєстрації.

ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою від 02.09.2023 року про прийняття спадщини. Постановою Другої Харківської міської державної нотаріальної контори від 06.09.2023 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки ним було пропущено строк для прийняття спадщини.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.08.2024 року у справі №191/959/24 позов ОСОБА_1 був задоволений та визначений йому додатковий строк в три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті його матері.

Позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.11.2024 року, відповідно до якого спадщина, на яку видано свідоцтво, полягає у недоотриманій пенсії в сумі 31532,44 грн., яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 .. Після отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Донецькій області для отримання недоотриманої його мамою пенсії. До заяви було додано свідоцтво про право на спадщину. Листом від 17.12.2024 року ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , оскільки виявлені порушення норм чинного законодавства, а саме вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 року. Як зазначено у листі-відмові, ці порушення полягають у тому, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже пройшло більше ніж три роки з дня смерті до дня звернення за отриманням пенсії, тобто недоотримана пенсія відсутня.

Просив стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на його користь недоотриману пенсію у розмірі 31532,44 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 червня 2025 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 31532,44 грн..

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

В апеляційній скарзі представник ГУ ПФУ в Донецькійобласті просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Зазначав,що відповідно до статті 46 Закону № 1058 передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер за життя мав право, але не отримав виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. За матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_2 перебувала на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Слов`янську як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію в разі втрати годувальника, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058). Пенсійна справа знята з обліку з 01.10.2021 року у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з частиною другою статті 49 Закону № 1058, з урахуванням вимог статті 46 Закону № 1058 (не більше ніж за три року до дня звернення за отриманням пенсії).

Для надання відповіді на запит державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Радкевич К. В. Головним управлінням проведено розрахунок сум недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 та в грудні 2023 року надіслана довідка Нотаріусу про суму недоотриманої пенсії в розмірі 31532,44 грн за період з 04.12.2020 року по 30.09.2021 року з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону № 1058. За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» 26.11.2024 із заявою № 7654 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_1 . ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заява щодо виплати недоотриманої пенсії зареєстрована 26.11.2024 року, пройшло більше ніж три роки з дня смерті до дня звернення за отриманням пенсії, тобто недоотримана пенсія відсутня. Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області правомірно прийнято рішення № 12 від 10 грудня 2024 року про відмову у оформленні та виплаті недоотриманої пенсії згідно із заяви № 7654 від 26 листопада 2024 року, у зв`язку зі сплином більш ніж три роки з дня смерті відповідно до вимог статті 46 Закону № 1058.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обгрунтоване. Зазначав, що відповідач у своїй скарзі з рішенням суду першої інстанції не погоджується та просить скасувати його, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Підставами скасування рішення відповідач зазначає, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального права. Але при цьому у скарзі відповідачем не зазначено які саме норми матеріального права були порушені судом першої інстанції. Замість зазначення конкретних, на думку відповідача, норм матеріального права, що були порушені (неправильно застосовані) судом першої інстанції, відповідач у скарзі надає перелік та цитує норми права, які регулюють правовідносини у сфері пенсійного забезпечення та спадкування.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що право позивача на вищевказану суму недоотриманої пенсії посвідчене свідоцтвом про право на спадщину, яке в контексті положень ст.66 Закону України «Про нотаріат» є процесуальним нотаріальним актом, що засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємця та є для спадкоємця основним правовстановлюючим документом. За таких обставин, сума недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, відповідає сумі, визначеній нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину, та становить 31532,44 грн. Вказані висновки суду першої інстанції відповідачем в апеляційній скарзі не спростовані.

Нормами статті 52 Закону №1058 ніяких часових рамок для звернення за недоотриманою пенсією, яка є частиною спадщин, не встановлено. Посилання відповідача на ст.46 Закону №1058 є недоцільними, оскільки цією статтею передбачено отримання пенсії за минулий час самим пенсіонером та обмежується строком три роки тільки у разі, якщо неотримання своєчасно пенсії пенсіонером сталось з його вини. Судом першої інстанції не було встановлено підстав для припинення виплати пенсії спадкодавці ОСОБА_2 . Також у судовому засіданні не встановлено жодної обставини, яка б свідчила про наявність вини пенсіонера (спадкодавця ОСОБА_2 ) у неотриманні належної їй пенсії.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про отримання документів в електронному суді представником позивача та представником відповідача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до

вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач, як спадкоємець, має право на всю суму недоотриманої пенсіонером пенсії, оскільки суми недоотриманої за життя пенсіонером пенсії входять до складу спадщини.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23 лютого 2022 року Індустріально-Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 листопада 2024 року, виданого державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Радкевич К.В., спадкоємцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її син ОСОБА_1 . Спадщина складається з недоотриманої пенсії в сумі 31532,44 грн. яка належала померлій ОСОБА_2 .

Листом від 17.12.2024 року ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , оскільки виявлені порушення норм чинного законодавства, а саме вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 року як зазначено у листі-відмові, ці порушення полягають у тому, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже пройшло більше ніж три роки з дня смерті до дня звернення за отриманням пенсії, тобто недоотримана пенсія відсутня.

Згідно статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина перша статті 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України».

Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20).

Доводи відповідача про те, що позивач звернувся за виплатою недоотриманої пенсії за сплином трьох років та втратив право на їх отримання є безпідставними.

ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що не позбавляє спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсійних виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання не виплачених спадкодавцю за життя пенсійних виплат у порядку спадкування за законом.

Суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи й вірно застосувавши норми матеріального права, зробив обґрунтований висновок про задоволення позову та зобов`язання відповідача здійснити виплату позивачеві, як спадкоємцю, зазначеної нотаріусом суми пенсії, належної спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадкоємець успадковує право на належні спадкодавцю суми пенсії на підставі статті 1227 ЦК України в розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх одержання на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України не впливає на розмір виплат і не надає останньому права на їх обмеження.

Також суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Інші наведені в апеляційних скарзі доводи зводяться до незгоди з висновкам суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та

невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2025 року.

Судді: