Провадження № 2-н/161/2291/25
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу в частині

29 жовтня 2025 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Присяжнюк Л.М., розглянувши заяву стягувача товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу з боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу із ОСОБА_1 у розмірі 5396,55 грн та судового збору в розмірі 302,8 грн.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з таких підстав.

Частиною 5 ст. 165 ЦПК України передбачено, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Із відповіді №1945631 від 29.10.2025 з Єдиного демографічного реєстру, встановлено, що боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, у заяві про видачу судового наказу заявник зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Додані до заяви про видачу судового наказу документи також відповідають адресі АДРЕСА_2 , тобто заявник обґрунтовує, що заборгованість виникла саме за адресою, за якою боржник не зареєстрована.

Таким чином, відповідно до наданих відомостей адреса зареєстрованого місця проживання боржника не співпадає з адресою, за якою виникла заборгованість, яку стягувач просить стягнути з вказаного боржника.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 163 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З поданих заявником документів не вбачається, що ОСОБА_1 є власником, наймачем будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, заявником, не подано суду безспірних доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 зобов`язань щодо сплати послуг з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами визначеними у частині першій цієї статті, в наказаному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Керуючись ст. ст.165,167,186, ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу з боржника ОСОБА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Людмила ПРИСЯЖНЮК