_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/5218/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В. при секретарі Кондратенко Ю.Д. розглянувши у цивільну справу за позовом Київської райадміністрації ОМР в особі органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про відібрання дитини, -

встановив :

Позивач Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи його тим, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході проведеної позивачем перевірки встановлено, що рівень безпеки дитини «дуже небезпечний». Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міськради №617 від 04.08.2025 малолітню ОСОБА_3 було відібрано від матері і дитину поставлено на первинний облік. Позивач просив суд відібрати дитину від матері без позбавлення батьківських прав.

Представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідачка з позовом погодилася.

Представник третьою особи позов підтримала.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідач. Батько дитини ОСОБА_4 проживає в Кіровоградській області.

22.10.2024р. позивачем проведено оцінку рівня безпеки дитини ОСОБА_1 22.01.1991 і встановлено, що рівень безпеки дитини «дуже небезпечний».

Третьою особою проведено перевірку та складено акт обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міськради від 4.08.2025р. №617малолітню ОСОБА_1 22.01.1991 відібрано від матері і наказом №168 від 4.08.2025р. дитину поставлено на первинний облік.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину.

Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування.

Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У зв`язку з тим, що відповідач не займається вихованням та утриманням дочки ОСОБА_1 22.01.1991, не працює, тому суд вважає за можливе відібрати останню від матері без позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України на відповідача належить покласти судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-13,76-89,258-273 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Відібрати малолітню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Я. В. Бескровний