РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю представника заявниці адвоката Луцик К.В.,

представника заінтересованої особи адвоката Пилипчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Рівненське районне управління поліції ГУНП в Рівненській області Сектор протидії домашньому насильству відділу превенції про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування заяви вказує те, що вона із заінтересованою особою 1 - ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11.02.2025 року шлюб між ними розірвано. Однак, вони надалі проживають разом у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 постійно влаштовує конфлікти, застосовує щодо неї та спільної дитини ОСОБА_3 фізичне та психологічне насильство.

Вказує, що 17.12.2024 року, 06.09.2025 року та 05.10.2025 року її колишній чоловік в черговий раз по місцю їх проживання вчинив по відношенню до неї домашнє насильство психологічного і фізичного характеру, а саме: штовхав, нецензурно лаявся, виштовхував із квартири, завдавав тілесних ушкоджень. Співробітниками поліції були складені щодо нього термінові заборонні приписи, а саме зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи, заборонено вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Таким чином, вона вважає, що є особою, яка зазнала домашнього насильства, тому змушена просити видати обмежувальний припис відносно кривдника.

30.10.2025 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником заінтересованої особи - адвокатом Пилипчук Л.М. подано до суду письмові пояснення в порядку статті 43 ЦПК України. Зазначає, що заінтересована особа ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не притягувався, що підтверджується Постановами Рівненського міського суду Рівненської області від 21.01.2025 року у справі № 569/25380/24, від 27.05.2025 у справі № 569/8274/25, якими провадження у справах закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення. Зазначала, що заявниця сама провокує виникнення конфліктних ситуацій, вважаємо що задля того, щоб позбавити ОСОБА_2 права на проживання у майні належному йому на праві спільної часткової власності, що підтверджується терміновим заборонним приписом відносно ОСОБА_1 .

Зазначає, що заявниця ОСОБА_1 не надала доказів вчинення домашнього насильства заінтересованою особою відносно неї, що є необхідною умовою для застосування до особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом «Про запобігання та протидію домашньому насильству». При цьому, сам по собі факт наявності термінового заборонного припису відносно кривдника за вчинення психологічного насильства не може бути безумовною підставою для застосування спеціального заходу у вигляді обмежувального припису.

Також, заявницею не повідомлено обставин та не надано жодного доказу на підтвердження того, що на час звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису існує вірогідність вчинення домашнього насильства, а також ризиків, які можуть наступити у майбутньому із не вчиненням щодо ОСОБА_2 обмежувального припису. Окрім того, звертає увагу суду на ряд правових висновків викладених в постановах Верховного Суду та зазначає, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є єдиним житлом ОСОБА_2 . В задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису просить відмовити.

Заявниця в судове засіданні не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином.

Представник заявниці - адвокат Луцик К.В. в судовому засіданні заяву підтримала з підстав викладених у ній, просить її задоволити.

Заінтересована особа 1 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи.

Представник заінтересованої особи 1 ОСОБА_2 - адвокат Пилипчук Л.М. в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечила з підстав викладених у письмових поясненнях, просить в задоволенні заяви відмовити.

Представник заінтересованої особи 2 - Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області Сектору протидії домашньому насильству відділу превенції в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи.

Заслухавши думку представника заявниці - адвоката Луцик К.В. та представника заінтересованої особи 1 - ОСОБА_2 - адвоката Пилипчук Л.М., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких рідні (двоюрідні) брати і сестри, особи, які спільно проживають.

Частинами 2, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Згідно з правовими позиціями, викладеними Верховним Судом, зокрема, в постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18 (провадження № 61-9012св19), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 14 січня 2020 року у справі № 754/6995/19 (провадження № 61-16980св19), від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/19 (провадження № 61-19328св18), під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису, суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Також у цих постановах Верховний Суд виходив з того, що звернення заявника до органів поліції самі по собі, не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в справі №756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

У Постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20) зроблено висновок, що покладення заборони перебувати у квартирі, яка належить заінтересованій особі на праві власності, порушує його право на користування цієї квартирою, і такий захід не може бути визнаний пропорційним за обставин цієї справи.

У постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19 (провадження № 61-3510св20) зазначено, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

У постанові Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18 (провадження № 61-3848св19) Верховний Суд, підтримуючи висновки судів попередніх інстанцій щодо відмови в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, вказав, що звернення заявника до органів поліції не підтверджує факт вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, наведених в п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Разом з тим термінові заборонні приписи, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог не вказують на вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2025 року у справі № 569/25380/24 при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальністю за ч.1 ст.173-2 КУпАП провадження у справі було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2025 року у справі № 569/8274/25 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Отже, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП яка передбачає настання відповідальності за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 не притягувався.

Заявницею в ході розгляду справи не надано достатніх доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Зокрема, саме по собі звернення заявниці до органів поліції та винесення термінового заборонного припису, за відсутності сукупності інших підтверджуючих наявність ризиків доказів, зокрема, доказів притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, та наявність неприязних стосунків між сторонами, не свідчить про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці та не підтверджує необхідність видачі стосовно нього обмежувального припису.

Враховуючи відсутність документального підтвердження наявності ризиків, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також зважаючи, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб і у разі настання відповідних факторів та ризиків, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 81, 89, 141, 263, 265, 293, 350-5, 350-6, 350-8 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Рівненське районне управління поліції ГУНП в Рівненській області Сектор протидії домашньому насильству відділу превенції про видачу обмежувального припису відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України). Судові витрати, пов"язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявник ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Заінтересована особа - 1 - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Заінтересована особа 2 - Рівненське районне управління поліції ГУНП в Рівненській області Сектор протидії домашньому насильству відділу превенції (м. Рівне, вул. Героїв Поліції, 4, ).

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.