АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року

м. Чернівці

справа № 721/496/25

провадження № 22-ц/822/780/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Одинака О. О.

суддів: Кулянди М. І., Литвинюк І. М.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», в інтересах якого діє Усенко Михайло Ігорович, на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 22 липня 2025 року

головуюча в суді першої інстанції суддя Стефанко У. Д.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 .

Просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 02 травня 2023 року № 02289-05/2023 у розмірі 35 997 гривень, з яких: 7 500 гривень заборгованість за кредитом; 28 497 гривень заборгованість за процентами.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02 травня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір від № 02289-05/2023, відповідно до умов якого товариство надало відповідачці грошові кошти в розмірі 7 500 гривень а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.

Вказує, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачці кредит у вказаному розмірі, що підтверджується відповідними платіжними дорученням.

03 липня 2023 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (фактор) та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» (клієнт) укладено договір факторингу № 3072023, відповідно до умов якого фактор передав грошові кошти в розпорядження клієнта, а клієнт відступив фактору право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.

29 січня 2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (фактор) ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (клієнт) укладено договір факторингу № 29012024 відповідно до умов якого фактор передав грошові кошти в розпорядження клієнта, а клієнт відступив фактору право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.

Зазначає, що відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 29012024 від 29 січня 2024 року від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 35 997 гривень, з яких: 7 500 гривень заборгованість за кредитом; 28 497 гривень заборгованість за процентами (а. с. 32-38).

Відповідачка порушила умови кредитного договору, не погасила кредит та не сплатила проценти за користування кредитом.

ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», правонаступником якого є ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, натомість відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на дату звернення із цим позовом за ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 35 997 гривень, чим порушуються права та інтереси ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ».

Короткий зміст судового рішення першої інстанції

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 22 липня 2025 року позов ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором від 02 травня 2023 року № 02289-05/2023 у сумі 19 309 гривень 50 копійок, з яких: 7 500 гривень тіло кредиту; 11 809 гривень 50 копійок проценти за користування кредитом.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Частково задовольняючи позов ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», суд прийшов до висновку про недоведеність суми заборгованості у розмірі 35 997 гривень, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

З наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» відступило ТОВ «Стар файненс груп» право вимоги до боржника ОСОБА_1 на суму 19 309 гривень 50 копійок.

Ураховуючи вищенаведені положення ЦК України, а також передбачений договором факторингу від 03 липня 2023 року № 3072023 обсяг прав нового кредитора, який обмежений виключно правом грошової вимоги у межах боргу ОСОБА_1 на загальну суму 19 309 гривень 50 копійок, що прямо передбачено у вказаному договорі факторингу, ТОВ «Стар файненс груп» неправомірно здійснило нарахування процентів за користування кредитом після 03 липня 2023 року.

Оскільки право нараховувати проценти за користування кредитом ТОВ «Стар файненс груп», як новий кредитор, за умовами договору факторингу від 03 липня 2023 року № 3072023 не набуло, а тому позовні вимоги про стягнення нарахованих відсотків у розмірі 28 497 гривень у частині, яка не входила до предмету договору факторингу, є безпідставними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» просить рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 22 липня 2025 року в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Акцентує увагу на тому, що між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір від 02 травня 2023 року № 02289-05/2023, відповідно до умов якого товариство надало відповідачці грошові кошти в розмірі 7 500 гривень а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором.

Судом першої інстанції встановлено факт укладення кредитного договору від 02 травня 2023 року № 02289-05/2023 між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ». Договір був укладений між сторонами в електронній формі Сторони узгодили всі його істотні умови.

Зокрема згідно з пунктом 1.2 кредитного договору № 02289-05/2023 кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 02 травня 2023 року. Відповідачка зобов`язалася погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 25 квітня 2024 року.

Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору за користування кредитом товариством нараховуються проценти. Тип процентної ставки фіксована. Пунктом 1.4.1 кредитного договору визначено, що процентна ставка становить 2,5 % в день та застосовується в межах строку кредитування.

Нарахування відсотків було здійснено відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору.

Звертає увагу на те, що згідно з пунктом 4.1.4 передбачено право ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» без згоди клієнта відступити право вимоги за даним договором третій особі, в зв`язку, з чим відбувається заміна сторони кредитодавця за цим договором.

03 липня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Стар файнен сгруп» укладено договір факторингу № 3072023, відповідно до умов якого останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які значились боржниками за укладеними ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» кредитними договорами, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором від 02 травня 2023 року № 02289-05/2023.

На підтвердження факту укладення договору факторингу № 3072023 разом із позовною заявою представником позивача було долучено копії договору факторингу від 03 липня 2023 року № 3072023 та витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 03 липня 2023 року № 3072023.

На дату укладення договору факторингу строк дії кредитного договору №02289-05/2023 не закінчився. У зв`язку з чим у межах строку дії договору, укладеного між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 , ТОВ Стар файнен сгруп» продовжило нарахування процентів у період з 03 липня 2023 року по 16 жовтня 2024 року на підставі пункту 1.4.1 кредитного договору та статей 1048, 1050,1054 ЦК України.

Після 16 жовтня 2024 року нарахування процентів за користуванням кредитом не здійснювалося.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі договору факторингу від 03 липня 2023 року № 3072023 до ТОВ «Стар файнен сгруп» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, тобто новий кредитор отримав зокрема і право нарахування відсотків в межах строку кредитування відповідно до умов кредитного договору від 02 травня 2023 року № 02289-05/2023.

А тому в результаті укладення між ТОВ «Стар файнен сгруп» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» договору факторингу від 29 січня 2024 року № 29012024 останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 02 травня 2023 року № 02289-05/2023 на загальну суму 35 997 гривень, з яких: 7 500 гривень заборгованість за кредитом; 28 497 гривень заборгованість за процентами.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

02 травня 2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 02289-05/2023, підписаний шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором W8481 (а. с. 15-20).

Відповідно до умов вказаного договору відповідачка отримала кредит в сумі 7500 гривень строком на 360 днів, дата погашення кредиту 25 квітня 2024 року (пункти 1.1, 1.2 договору).

Згідно з підпунктом 1.4.1 договору процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.2 цього Договору.

02 травня 2023 року ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» через платіжну систему iPay.ua здійснено перерахування кредитних коштів відповідно до договору № 02289-05/2023 у сумі 7 500 гривень на картку НОМЕР_1 (а. с. 29).

03 липня 2023 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (фактор) та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» (клієнт) укладено договір факторингу № 3072023, відповідно до умов якого фактор передав грошові кошти в розпорядження клієнта, а клієнт відступив фактору право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 03 липня 2023 року № 3072023 від ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 19 309 гривень 50 копійок, з яких: 7 500 гривень заборгованість за кредитом; 11 809 гривень 50 копійок заборгованість за процентами (а. с. 29-32).

29 січня 2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (фактор) ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (клієнт) укладено договір факторингу № 29012024 відповідно до умов якого фактор передав грошові кошти в розпорядження клієнта, а клієнт відступив фактору право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 29012024 від 29 січня 2024 року від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 35 997 гривень, з яких: 7 500 гривень заборгованість за кредитом; 28 497 гривень заборгованість за процентами (а. с. 32-38).

В матеріалах справи наявна копія платіжної інструкції від 29 січня 2024 року № 74824 про перерахування позивачем вищезазначеної суми на користь ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (а. с. 39) .

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 02 травня 2023 року № 02289-05/2023 складеного «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» станом на 29 січня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 складає 35 997 гривень, з яких: 7 500 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 28 497 гривень сума заборгованості за процентами.

З інформації наданої АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду від 10 червня 2025 року вбачається, що банківську карту № НОМЕР_2 було емітовано АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 та 02 травня 2023 року о 14:45 було здійснено зарахування коштів на вказану банківську карту у сумі 7 500 гривень (а. с. 62).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки ОСОБА_1 правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не скористалася, а апеляційна скарга ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» не містить доводів та вимог стосовно законності та обґрунтованості рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором від 02 травня 2023 року № 02289-05/2023 у сумі 19 309 гривень 50 копійок, з яких: 7 500 гривень тіло кредиту; 11 809 гривень 50 копійок проценти за користування кредитом, тобто сторони з таким рішенням суду погодилися, не оскаржували його, тому рішення у відповідній частині апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині, що переглядається, не відповідає зазначеним вище вимогам з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами укладеного між первісним кредитором ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 02 травня 2023 року кредитного договору (пункт 1.1 договору), товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7 500 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 02 травня 2023 року. Наданий кредит клієнт зобов`язується повернути в останній день строку кредитування 25 квітня 2024 року (пункт 1.2 договору).

Процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного у пункті 1.2 цього договору (пункт 1.4.1 договору).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою (пункти 31-3.3 договору).

Частково задовольняючи позов суду першої інстанції виходив із того, що ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» неправомірно здійснило нарахування процентів за користування кредитом після 03 липня 2023 року.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Отже, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору вчинення відповідного правочину у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За змістом частини першої статті 4 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», який був чинним но момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 2664-III), факторинг вважається фінансовою послугою.

У пункті 5 частини першої статті 1 Закону № 2664-III зазначено, що фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Вимоги до договору про надання фінансових послуг передбачені в статті 6 Закону № 2664-III.

Так, за змістом частини першої статті 6 Закону № 2664-III, договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання для фізичної особи, найменування та місцезнаходження для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Крім того, відповідно до пункту 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляд різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону № 2664-III.

Крім того, у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 48) Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

Як вже зазначалося, відповідно до абзацу першого частини першої статті 1077 ЦК України договір факторингу передбачає, зокрема, те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника).

Звідси за договором факторингу фактор має надавати фінансову послугу, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (пункт 6 частини першої статті 4 Закону № 2664-III), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту в розпорядження, і клієнт має сплатити фактору за відповідну послугу з фінансування (надання позики або кредиту).

При цьому така плата за надану фактором послугу може бути, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 61), встановлена у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається, у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеною в договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану фактором фінансову послугу.

Водночас грошова вимога, що передається клієнтом фактору, може відступатися клієнтом фактору у зв`язку з її продажем (частина перша статті 1084 ЦК України) або з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, оскільки за змістом частини другої статті 1084 ЦК України фактор має право в разі невиконання клієнтом зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленої грошової вимоги до боржника.

Отже, договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги.

Верховний суд у постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17 дійшов висновку, що передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.

При цьому, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

За обставин цієї справи право вимоги до ОСОБА_1 переходило двічі: від первісного кредитора ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ».

Відповідно до умов договору факторингу від 03 липня 2023 року № 3072023 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (фактор) передало грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» (клієнт), а клієнт відступив фактору право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (пункт 1.1 договору).

Згідно з пунктом 1.4 вказаного договору відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за основними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату укладення цього договору та акта приймання-передачі.

В пункті 4.1 договору факторингу № 3072023 сторони узгодили суму фінансування, яку фактор сплачує клієнту за відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 03 липня 2023 року № 3072023 від ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 19 309 гривень 50 копійок, з яких: 7 500 гривень заборгованість за кредитом; 11 809 гривень 50 копійок заборгованість за процентами.

В подальшому відповідно до умов договору факторингу від 29 січня 2024 року № 29012024 ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (фактор) передало грошові кошти в розпорядження ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (клієнт), а клієнт відступив фактору право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (пункт 1.1 договору).

Згідно з пунктом 1.4 вказаного договору права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності договором, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

Відповідно по пункту 1.7 договору факторингу № 29012024 фактор сплачує клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів в розмірі 1 489 027 гривень 83 копійки.

В матеріалах справи наявна копія платіжної інструкції від 29 січня 2024 року № 74824 про перерахування позивачем вищезазначеної суми на користь ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП».

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 29012024 від 29 січня 2024 року від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 35 997 гривень, з яких: 7 500 гривень заборгованість за кредитом; 28 497 гривень заборгованість за процентами.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність у ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» нараховувати проценти за користування кредитом за кредитним договором від 02 травня 2023 року № 02289-05/2023

Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором № 02289-05/2023 нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося до 17 жовтня 2023 року, і в подальшому відповідні проценти не нараховувалися.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором від 02 травня 2023 року № 02289-05/2023 здійснений відповідно до умов договору та перевірений судом апеляційної інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 02 травня 2023 року складає 35 997 гривень, з яких: 7 500 гривень заборгованість за кредитом; 28 497 гривень заборгованість за процентами.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції від 22 липня 2025 року, в частині що переглядається, частково ухвалено за неправильного застосування норм матеріального права, а тому слід змінити його мотивувальну частину відповідно до змісту цієї постанови.

Також підлягає зміні резолютивна частина рішення від 22 липня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості із викладенням її в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором від 02 травня 2023 року № 02289-05/2023 у сумі 35 997 гривень, з яких: 7 500 гривень заборгованість за кредитом; 28 497 гривень заборгованість за процентами».

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частин першої, другої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» у встановленому порядку та розмірі сплачено судовий збір за подання в електронній формі позовної заяви у сумі 2 422 гривні 40 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією від 13 травня 2025 року (а. с. 51).

За подання в електронній формі апеляційної скарги ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» у встановленому порядку та розмірі сплачено судовий збір у сумі 3 633 гривні 60 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією від 29 липня 2025 року.

Як вбачається з мотивувальної частини цієї постанови позов ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 задоволено повністю.

З урахуванням викладеного з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 6 056 гривень (2 422,40 + 3 633,60).

Також вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, понесених ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на правничу допомогу у цій справі у суді першої інстанції, судом першої інстанції встановлено їх розмір, який складав 7 000 гривень. Проте з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 3 754 гривні 80 копійок (7000,00 х 53,64%) в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

За наслідками перегляду цієї справи у суді апеляційної інстанції з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню 7 000 гривень в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених товариством у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд

Ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» задовольнити часткового.

Змінити мотивувальну частину рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 22 липня 2025 року відповідно до змісту цієї постанови.

Резолютивну частину рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 22 липня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості змінити, виклавши її в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором від 02 травня 2023 року № 02289-05/2023 у сумі 35 997 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) гривень, з яких: 7 500 гривень заборгованість за кредитом; 28 497 гривень заборгованість за процентами».

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 7 000 (сім тисяч) гривень в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 28 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач Олександр ОДИНАК

Судді: Мирослава КУЛЯНДА

Ірина ЛИТВИНЮК