ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 646/9414/25
№ провадження 2/646/4706/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.25 місто Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Іщенко О. В., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Незамай Аліни Дмитрівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Незамай А. Д. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 36 790,50 гривень.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом долучення до позовної заяви належних та допустимих доказів на підтвердження повноважень представника позивача; докази сплати судового збору у розмірі та порядку, встановленому законодавством.

Засобами системи «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої було долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у якості підтвердження повноваження представника позивача.

Стосовно сплати судового збору за подання до суду саме цієї позовної заяви представник позивача зазначив, що 31 липня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. До позовної заяви було додано оригінал платіжної інструкції № 85202 від 22 жовтня 2024 року, яка знаходилась в матеріалах справи № 646/9414/25.

На переконання представника позивача, законодавством не встановлено заборону на звернення до суду з позовною заявою повторно з тією ж платіжною інструкцією, яка була додана у випадку попереднього звернення, а також, не зазначено необхідність сплати судового збору повторно.

Як на підставу своїх доводів і міркувань ОСОБА_2 посилається на пункт 8 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2012 року «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» та правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 170/129/21.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до частини четвертої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною шостою та сьомою статті 14 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до пункту 2) частини шостої та частини сьомої статті 272 Цивільного процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Відповідно до статті 120 Цивільного процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 126 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків шляхом, зокрема, надання суду доказів сплати судового збору у розмірі та порядку, встановленому законодавством.

До матеріалів позовної заяви представником позивача додано платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 85202 від 22 жовтня 2024 року, згідно із якою 22 жовтня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень.

Водночас, як убачається з КП «Д-3», платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 85202 від 22 жовтня 2024 року вже була використана позивачем при зверненні до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, справа № 646/13399/24, провадження 2/646/40/2025.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було повернуто позивачу.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством та Кодексом України з процедур банкрутства.

Суд зазначає, що судовий збір в розмірах та порядку, передбачених Законом України "Про судовий збір", підлягає сплаті за подання кожного окремого позову, в разі відсутності пільг щодо його сплати, а тому судовий збір, сплачений за подання позовної заяви в одній справі, не може бути використаний для підтвердження сплати судового збору за подання до суду іншої позовної заяви, в тому числі тим самим позивачем до того самого суду.

Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 16.05.2018 у справі № 810/504/17.

Суд критично оцінює посилання представника позивача на пункт 8 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27 вересня 2012 року «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» та правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 170/129/21, як на підтвердження наявності у нього права використати первісний документ про сплату судового збору у разі повторного звернення до суду з тією ж самою позовною заявою.

Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 8 листа № 10-1386/0/4-12 від 27 вересня 2012 року «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір», якщо позовну заяву було залишено судом без розгляду з підстав, передбачених частиною першою статті 207 ЦПК, а позивач у порядку частини другої цієї статті знову звернувся з позовом до суду в загальному порядку, він вправі використати при цьому первісний документ про сплату судового збору, але за умови, що суму відповідного збору йому не було повернуто (частина четверта статті 6 Закону).

У постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону).

Проте Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону).

Станом на дату звернення позивача до суду з позовною заявою, правовий висновок, викладений у пункті 8 зазначеного листа, не підлягає урахуванню судом, оскільки втратив актуальність у зв`язку з припиненням дії частини четвертої статті 6 Закону України «Про судовий збір», на положеннях якої він грунтувався.

Окрім того, у частині п`ятій статті 6 Закону України «Про судовий збір», у редакції чинній станом на момент звернення позивача до суду, зазначено, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Суд зазначає, що правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 170/129/21, також не підлягає урахуванню судом, оскільки стосується питання повторної сплати судового збору у разі передачі справи за підсудністю, тоді як у даному випадку справа за підсудністю не передавалась, а позивач повторно звернувся саме до Основ`янського районного суду міста Харкова.

Тому, позивач при повторному зверненні до суду з позовною заявою зобов`язаний сплатити судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної позовної заяви, яку суд залишив без розгляду.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем на виконання ухвали Основ`янського районного суду міста Харкова про залишення позовної заяви без руху недоліки позовної заяви у встановлений судом строк не усунуто доказів сплати судового збору у розмірі та порядку, встановленому законодавством, суду не надано.

Відповідно до частин третьої, шостої та сьомої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, внесе у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошову суму у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ураховуючи той факт, що позивач не усунув у встановлений судом строк недоліки позовної заяви, суд доходить висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись частиною третьою статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Незамай Аліни Дмитрівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua.

Суддя О. В. Іщенко