У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Світлик О.М.,

за участю секретаря судового засідання Заяць А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Кучеренко Олександр Ігорович, де особа, рішення якої оскаржується державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмитро Ярешко; стягувач публічне акціонерне товариство «Держаний ощадний банк України», на дії (бездіяльність) органу примусового виконання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Кучеренко О.І., звернулася до суду із скаргою, де особа, рішення якої оскаржується державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмитро Ярешко; стягувач публічне акціонерне товариство «Держаний ощадний банк України», на дії (бездіяльність) органу примусового виконання, відповідної до якої просить:

поновити строк для звернення з цією скаргою;

визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмитра Ярешко, яка полягає у не знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 при закінченні виконавчого провадження №33053907;

зобов`язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмитра Ярешко, а у разі його відсутності начальника відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хвасту С.В. зняти арешт, накладений у виконавчому провадженні №33053907 на все майно боржника ОСОБА_1 постановою від 15.10.2012, запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 13124036, внесений 16.10.2012;

розподілити судові витрати;

зобов`язати відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомити Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області та ОСОБА_1 про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Під час розгляду скарги представник заявниці подав заяву про відмову від стягнення судових витрат.

На обґрунтування доводів скарги представник заявниці посилається на те, що під час надання правничої допомоги з інформаційної довідки №438588553 від 07.08.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 (надалі скаржник, боржник) стало відомо про чинні арешти у виконавчих провадженнях, зокрема, накладений державним виконавцем міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Плиска А.С. постановою від 15.10.2012 у виконавчому провадженні №33053907.

Як вказує представник заявниці, у відповідь на адвокатський запит №41/08/25 від 12.08.2025 відділом державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано, зокрема, постанови про відкриття від 13.06.2012, арешт майна боржника від 15.10.2012 та закінчення від 22.05.2024 виконавчого провадження №33053907, відкритого на підставі заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» (надалі стягувач) з примусового виконання виконавчого листа №2-5379, виданого 04.02.2012 Ужгородським міськрайонний судом Закарпатської області про стягнення солідарно з боржника та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Зазначає, що з постанови про закінчення зазначеного виконавчого провадження від 22.05.2024 вбачається, що виконавче провадження закінчено у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону від 18.05.2024, яка була чинною на дату винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.05.2024).

Проте, з вищевказаної інформаційної довідки вбачається про наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису з реєстраційним номером обтяження 13124036, який внесений 16.10.2012 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №18-33053907 від 15.10.2012 щодо всього майна боржника у даному виконавчому провадженні, який так і не було скасовано після закінчення виконавчого провадження.

Також наголошує, що у порушення норм ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем в постанові про закінчення виконавчого провадження від 22.05.2024 не зазначено про зняття арешту з майна боржника та не знято такий арешт, що свідчить про порушення майнових прав та інтересів боржника.

З приводу зняття арешту з майна боржника у даному виконавчому провадженні представник боржника двічі звертався до органу примусового виконання із заявами №47/09/25 від 15.09.2025 та №51/09/25 від 22.09.2025, у відповідь на які отримав однакові за змістом листи №89676/25 від 19.09.2025 та №92273/25 від 02.10.2025, якими державним виконавцем Дмитром Ярешком повідомлено про начебто відсутність підстав для винесення постанови про зняття арешту з майна боржника, з посиланням на те, що на виконанні перебувало інше виконавче провадження №28619111 з примусового виконання виконавчого листа №2п-820 від 26.05.2011, який повернений стягувачу ПАТ «Укрсиббанк» постановою ВДВС від 05.12.2012.

Однак, як вказує представник заявниці, заява про зняття арешту подана у виконавчому провадженні №33053907 з примусового виконання виконавчого листа №2-5379, виданого 04.02.2012 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення солідарно з боржників боргу перед ПАТ «Державний ощадний банк України», яке закінчено постановою від 22.05.2024 у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Натомість виконавче провадження №28619111 з примусового виконання виконавчого листа №2п-820, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 26.05.2011, про стягнення солідарно з боржників боргу перед ПАТ «Укрсиббанк» жодного відношення до виконавчого провадження №33053907 не має, оскільки виконавчий лист у останньому виданий з примусового виконання іншого судового рішення в іншій судовій справі.

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Кучеренко О.І. не з`явилися, при цьому останній подав до суду заяву від 23.10.2025, згідно з якою просить задовольнити скаргу.

Представник АТ «Держаний ощадний банк України» та посадова особа органу державної виконавчої служби, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилися, однак їх неявка у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи за поданою скаргою та додані до неї документи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 447-1 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Судом встановлено, що згідно з актуальною інформацією зі спеціального розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію обмежень» станом на 07.08.2025 (відомості з інформаційної довідки №438588553 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої щодо фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) чинний запис про обтяження 28182840, дата державної реєстрації: 02.10.2018, документи і підстава внесення запису: постанова про арешт майна номер 57330711, видана 02.10.2018 Ужгородським МВ ДВС, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43291594 від 02.10.2018; опис предмета обтяження: накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_1 в межах суми стягнення грошових коштів в розмірі 874712,91 грн.

Згідно з копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2012 (ВП №33053907) державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Плиска А.С. розглянуто заяву, подану стягувачем ПАТ «Держаний ощадний банк України» 08.06.2012 разом з виконавчим листом №2-5379, виданим Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 04.05.2012 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Держаний ощадний банк України» 89983,46 грн заборгованості за кредитним договором №42910/1 від 29.10.2004, 899,83 грн сплаченого позивачем державного мита та 120 грн витрат на ІТЗ розгляду справи, де боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Документ вступив у законну силу 14.03.2012. На підставі ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено відкрити виконавче провадження з визначенням строку самостійного виконання до 20.06.2012.

З копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.10.2012 (ВП №33053907) судом встановлено, що на все майно ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 91003,29 грн накладено арешт.

22.05.2024 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державний виконавець Ярешко Н.А. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-5379, виданого 04.05.2012 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Держаний ощадний банк України» 89983,46 грн заборгованості за кредитним договором №42910/1 від 29.10.2004, 899,83 грн сплаченого позивачем державного мита та 120 грн витрат на ІТЗ розгляду справи винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 33053907), де боржник ОСОБА_1 , внаслідок повного виконання рішення суду, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Питання щодо скасування арешту майна не вирішувалося.

Згідно з листами головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмитра Ярешка №89676/25 від 19.09.2025 та №92273/25 від 02.10.2025 у відповідь на заяви адвоката Кучеренка О.І. повідомлено, що на виконанні ВДВС у місті Ужгороді перебувало АСВП 33053907 з примусового виконання виконавчого листа №2-5379 від 04.05.2012, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державного ощадного банку» суми боргу в розмірі 91003,29 грн. 22.05.2024 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Додатково повідомлено, що на виконанні ВДВС у місті Ужгороді перебувало АСВП 28619111 з примусового виконання виконавчого листа №2п-820 від 26.05.2011, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суми боргу в розмірі 303682,04 грн. 05.12.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на положення п. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини (надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника), державним виконавцем зазначено, що станом на 19.09.2025 та 02.10.2025 відповідно кошти по АСВП 28619111 не надходили на рахунок органу державної виконавчої служби, суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Враховуючи наведене, підстави для винесення постанови про зняття арешту з майна боржника відсутні.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавець чітко передбачив випадок, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій). Виконавець знімає арешт з майна боржника у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав (ч. 1 ст. 40 Закону №1404-VIII).

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2025 року у cправі №2/1522/11652/11 (провадження №14-137цс24).

Матеріалами справи встановлено, що заява про зняття арешту була подана представником боржника у виконавчому провадженні №33053907 з примусового виконання виконавчого листа №2-5379, виданого 04.02.2012 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, яке згідно з постановою державного виконавця від 22.05.2024 закінчено у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому виконавче провадження №28619111 з примусового виконання виконавчого листа №2п-820, виданого 26.05.2011 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, не має відношення до виконавчого провадження №33053907, оскільки виконавчий лист у ньому виданий з примусового виконання іншого судового рішення в іншій судовій справі.

Відповідно до відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру боржників відсутні відомості щодо наявності виконавчих проваджень про стягнення з боржника виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у виконавчому провадженні №33053907.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Отже, у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування арешту та обмеження щодо розпорядження нерухомим майном ОСОБА_1 , оскільки рішення, на підставі якого судом було видано виконавчий лист, виконано у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Європейського суду з прав людини у рішенні від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року у справі №641/7824/18 (провадження №61-10355св19) вказано, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Також, виходячи із встановлених обставин справи та правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 березня 2020 року у справі №137/1649/17, суд не вбачає у даному випадку підстав для визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця.

У пункті 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6 роз`яснено, що виходячи зі змісту ст. 387 ЦПК України (ст. 451 ЦПК України у чинній редакції), у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги скарги підлягають частковому задоволенню, а тому державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції слід зобов`язати зняти арешт, накладений у виконавчому провадженні №33053907 на все майно боржника ОСОБА_1 постановою від 15.10.2012, запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 13124036, внесений 16.10.2012.

Дану скаргу подано до суду 10.10.2025, тобто у межах строку, визначеного п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України, оскільки про порушення своїх прав боржник дізналася 02.10.2025 з листа державного виконавця №92273/25 від 02.10.2025, яким повторно відмовлено у знятті арешту з майна у виконавчому провадженні.

Керуючись ст. 259-261, 354, 355, 447-1, 450, 451 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, накладений у виконавчому провадженні №33053907 на все майно боржника ОСОБА_1 постановою від 15.10.2012, запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 13124036, внесений 16.10.2012.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.М. Світлик