МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2025 р. Справа № 370/1081/25

Провадження № 2/370/352/25

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючої судді

Сініциної О.С., розглянувши у приміщенні суду у селищі Макарові Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

у с т а н о в и в:

До Макарівського районного суду Київської області у квітні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» Поляков Олексій Володимирович звернувся із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23 січня 2024 року № 128880 у розмірі 15 221,15 грн, стягнути понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 січня 2024 рокуміж ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладений Договір кредитної лінії № 128880, підписаний електронним одноразовим підписом (ідентифікатором).

Згідно з договором, кредитор надав відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі

9 334 грн, перерахувавши на платіжну картку ОСОБА_1 НОМЕР_1 .

Так, ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» свої зобов`язання за кредитним договором виконав. Однак, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, встановлені, зокрема, у графіку платежів до Кредитного договору від 23 січня 2024 року № 128880, а тому станом на 24 лютого

2025 року утворилась заборгованість у розмірі 15 221,15 грн, з яких: 9 334 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5 486,15 грн - заборгованість за відсотками та 401 грн комісія за кредитним договором.

Між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 12 липня 2024 року укладений Договір факторингу № 12072024, згідно з умовами якого, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором від 23 січня 2024 року № 128880.

Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 09 травня 2025 року відкрив провадження у цивільній справі, вирішив розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали про відкриття провадження від 09 травня 2025 року направлялася відповідачу на адресу реєстрації, однак рекомендоване повідомлення № 817 повернулося без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що з урахуванням пункту 4 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України вважається належним повідомленням про розгляд справи.

Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку із чим суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив таке.

Як вбачається із матеріалів справи 23 січня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладений Договір про споживчий кредит № 128880, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 9 334 грн, строком на 70 днів, дата повернення кредиту 02 квітня 2024 року, фіксована процентна ставка -460,00% річних.

Договір підписаний одноразовим ідентифікатором e8fe9c35, у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» виконало свої зобов`язання, яке надало відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором, шляхом перерахунку коштів на платіжну картку НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційною довідкою № 6 від 11 листопада 2024 № 1312/11-11.

Також, за повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 28 травня 2025 року

№ 20-.1.0.0.0/7-250523/71892-БТ, банком на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку

НОМЕР_2 та номер телефону НОМЕР_3 є фінансовим номером телефону ОСОБА_1 , на який відправлялася інформація про підтвердження здійснення операцій за вказаною платіжною карткою у період з 23 січня 2024 року по 28 січня 2024 року.

Зі змісту Виписки за договором № б/н за період 23 січня 2024 року по 28 січня

2024 року, вбачається рух коштів за карткою НОМЕР_2 .

Між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та позивачем 12 липня 2024 року укладений Договір факторингу № 12072024, відповідно до умов якого, первісний кредитор відступив ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за Договором про споживчий кредит № 128880 від 23 січня 2024 року у розмірі 15 221,15 грн, з яких: 9 334 грн заборгованість за тілом кредиту; 5 486,15 грн заборгованість за відсотками та 401 грн - комісія (Реєстр боржників до Договору факторингу № 12072024 від 12 липня 2024 року).

Згідно з випискою з особового рахунку за Кредитним договором № 128880 станом на 24 лютого 2025 року, заборгованість складає 15 221 грн, з яких: 9 334 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5 486,15 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 401 грн - прострочена комісія.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Така позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.

Згідно із абзацом другим частини другої статті 639 Цивільного кодексу України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи суд встановив, що підтверджується наданими позивачем доказами, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, а тому суд дійшов висновків про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 розміру непогашеної заборгованості в загальному розмірі 15221,15 грн.

Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн.

Згідно із частинами першою, третьою статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин другої, третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Так, на підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивач надав копію Договору про надання правничої допомоги від 04 лютого 2025 року № 04/02/25-01, копію Протоколу погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги від 04 лютого 2025 року № 04/02/25-01, копію додаткової Угоди № 6 до Договору про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 від 04 лютого 2025 року, копію Акта прийому-передачі наданих послуг від 04 лютого 2025 року.

Тож суд вважає, що із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» необхідно стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 76, 80, 81, 89, 133, 137, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», , заборгованість у розмірі 15 221 (п`ятнадцять тисяч двісті двадцять одну) гривню 15 коп., судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація сторін:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» адреса розташування: Харківське шосе, 19, офіс 2005, місто Київ, 02090, ;

- ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя О. С. Сініцина