УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стандартюк О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „НД-58, в особі представника Штабовенка Дениса Всеволодовича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „НД-58 про визнання незаконними нарахування, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розстрочення виконання рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 04.07.2025 року, в якій посилаючись на те, що він є пенсіонером та отримує пенсію, яка не дозволяє йому одразу виконати рішення, крім того у період з січня по травень 2025 року він переніс дві операції, у зв`язку з чим були витрачені значні кошти, просить розстрочити виконання рішення суду від 04.07.2025 року, з урахування додаткового рішення суду від 15.07.2025 року, розстрочити виконання терміном на 10 місяців рівними частинами у розмірі 2867, 09 грн. щомісячно.

14.10.2025 року, через систему „Електронний суд, від представника позивача надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду від 04.07.2025 року, в яких просить відмовити в її задоволенні посилаючись на те, що заява ОСОБА_1 містить лише абстрактні посилання на неможливість виконання судового рішення через нібито скрутний стан, однак належних доказів свого матеріального стану ОСОБА_1 не надає. Натомість такі обставини встановлюються судом на підставі доказів (наприклад, індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), що видається органами Пенсійного фонду України, та/або відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків, що видається органами Державної податкової служби України, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Тобто, заявником не надано суду належних доказів, виникнення виключних обставин у розумінні ст. 435 ЦПК України, які б давали підстави для розстрочення виконання рішення суду.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, 15.10.2025 року подав до суду заяву про розгляд його заяви про розстрочення виконання рішення суду від 04.07.2025 року за його відсутністю, яку просить задовольнити.

Представник ОСББ «НД-58» в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, у своїх запереченнях просив заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду від 04.07.2025 року, розглянути за його відсутністю.

У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 04.07.2025 року позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НД-58», в особі представника Штабовенка Д.В., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НД-58» заборгованість по оплаті внесків за утримання будинку в період з березня 2021 року по жовтень 2024 року включно у розмірі 17 957,92 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НД-58» судовий збір у розмірі 2 712, 93 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НД-58» про визнання незаконними нарахування, залишено без задоволення.

Додатковим рішення від 15.07.2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НД-58» на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „НД-58 судові витрати (витрати на правничу допомогу) у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 23.09.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Єренка Д.В. залишено без задоволення. Рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2025року у цій справі залишено без змін. Апеляційні скарги представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НД-58» - адвоката Штабовенка Д.В. залишено без задоволення.

Додаткове рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2025 року у цій справі залишено без змін.

Відповідно до вільного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.10.2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НД-58» на додаткове рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 15.07.2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23.09.2025 року у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НД-58» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НД-58» про визнання незаконними нарахування.

Виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду щодо сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26 червня 2013 року, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Рішенням Суду у справі Глоба проти України № 15729/07 від 05 липня 2012 року суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10).

Окрім того, під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Так, згідно з положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 4 статті 435 ЦПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку виконання рішення суду передбачене також ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Підставою для застосування ст. 435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження»за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку виконання рішення.

Законодавство України не містить вичерпного переліку обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, на підставі яких суд може прийняти рішення про надання відстрочки.

Тобто, перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у національному законодавстві є нечітким.

Отже, суд, який прийняв рішення, має широкі дискреційні повноваження щодо підстав та строку для відстрочки виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення.

Верховний Суд у постанові від 05.09.2023 року у справі № 295/5781/19 також звернув увагу на те, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення. Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Як на підстави для розстрочення рішення суду, відповідач посилається на скрутний матеріальний стан, при цьому заявник до своєї заяви про відстрочення рішення суду від 04.07.2025 року не додав жодного доказу, у тому числі і доказів його скрутного матеріального стану.

При цьому, скрутний стан, відсутність доходу не свідчать ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду не є в розумінні закону виключною обставиною, що зумовлює необхідність відстрочення виконання рішення суду, а незадовільне матеріальне становище не позбавляє відповідача обов`язку виконати судове рішення, а дана причина не передбачена ст. 435 ЦПК України, як підстава для розстрочення виконання рішення і не є винятковим випадком, порушує принцип обов`язковості виконання рішення суду та порушує права позивача на належний судовий захист результатом якого має бути повне виконання рішення суду у встановлений законом строк.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення виконання встановлених законом обов`язків (постанова Верховного Суду від 10.02.2021 року у справі № 754/5841/17).

За відсутності виняткових причин розстрочення виконання рішення суду, яке набрало законної сили суперечитиме принципу обов`язковості судового рішення (ст. 18 ЦПК України).

З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258-261, 353, 354, 435 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „НД-58, в особі представника Штабовенка Дениса Всеволодовича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „НД-58 про визнання незаконними нарахування - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів, з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 30.10.2025 року.

Суддя Ю.В.Геєць