провадження № 22-ц/824/4296/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
УХВАЛА

28 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву представниці ОСОБА_1 - адвокатки Єрмоленко Оксани Олександрівни про відвід колегії суддів від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2025 року, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської державної адміністрації в м. Києві про визначення місця проживання малолітньої дитини і встановлення порядку і способу спілкування з дитиною, зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Бучанська районна державна адміністрація Київської області про визначення місця проживання дитини з матір`ю та встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з донькою батька,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини і встановлення порядку і способу спілкування з дитиною та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Бучанська районна державна адміністрація Київської області про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з донькою батька.

13 травня 2025 року від позивача ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову в якій він просив вжити заходів забезпечення позову через встановлені факти психологічного та фізичного насильства ОСОБА_1 до своєї дитини, ОСОБА_3 , відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року у справі №752/3089/24 шляхом:

- заборони ОСОБА_1 змінювати місце проживання дитини ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ухвалення судового рішення по суті;

- заборони ОСОБА_1 вчиняти заходи примусу психологічного та фізичного характеру до дитини ОСОБА_3 ;

- заборони ОСОБА_1 хватати дитину ОСОБА_3 та утримувати її силою проти її волі та бажання самої дитини.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2025 року заяву залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 26 травня 2025 року через систему Електронний суд подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, незабезпечення балансу інтересів усіх учасників справи, просив скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2025 року та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2025 року, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської державної адміністрації в м. Києві про визначення місця проживання малолітньої дитини і встановлення порядку і способу спілкування з дитиною, зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Бучанська районна державна адміністрація Київської області про визначення місця проживання дитини з матір`ю та встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з донькою батька, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

04 серпня 2025 року адвокатка Єрмоленко О.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подала відзив у якому заперечила проти доводів апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

04 серпня 2025 року ОСОБА_2 подав заяву про відмову від апеляційної скарги в частині вимог заяви про забезпечення позову щодо заборони ОСОБА_1 змінювати місце проживання дитини ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ухвалення судового рішення по суті.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 серпня 2025 року заяву ОСОБА_2 про часткову відмову від апеляційної скарги задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_2 від апеляційної скарги на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2025 року в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову про заборону ОСОБА_1 змінювати місце проживання дитини ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ухвалення судового рішення по суті. Провадження за апеляційною скаргою в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову про заборону ОСОБА_1 змінювати місце проживання дитини ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ухвалення судового рішення по суті закрито. В іншій частині призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

28 жовтня 2025 року адвокатка Єрмоленко О.О., діючи в інтересах відповідачки ОСОБА_1 подала заяву про відвід колегії суддів.

Заява обґрунтована тим, що 08 липня 2025 року колегія суддів у складі головуючої судді Березовенко Р.В., суддів Лапчевської О.Ф. та Мостової Г.І. прийняли постанову, якою скасували ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2024 року у цій справі. В порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, колегія суддів не перевірила детально ситуацію, в якій дитина взагалі позбавлена можливості спілкуватися з матір`ю, не врахувала фактори впливу на малолітню дитину, яка ізольована від матері та не надала розумної оцінки інтересам кожного із батьків та інтересам дитини, які мають найважливіше значення. Крім того, колегія суддів вказала про можливість оскарження даної постанови до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. Однак Верховний Суд ухвалою від 26 серпня 2025 року відмовив ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 08 липня 2025 року, оскільки оскарження ухвал суду першої інстанції щодо скасування заходів забезпечення позову, після їх перегляду в апеляційному суді, у касаційному порядку не передбачено. За таких підстав вважає, що є обґрунтовані причини для заявлення відводу колегії суддів, так як існують обставини, які свідчать про її упередженість.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представниця адвокатка Єрмоленко О.О. підтримали подану заяву про відвід колегії судді.

Апелянт ОСОБА_2 заперечував проти заявленого відводу.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та обґрунтування заяви про відвід, вважає, що така заява підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У частині четвертій статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

У рішенні у справі «Агрокомплекс проти України» (Заява №23465/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що стосовно питання «безсторонності» у розумінні пункту 1 статті 6, в усталеній практиці Суду чітко визначено, що стосовно цієї вимоги існують два критерії: суб`єктивний і об`єктивний. Передусім, суд має бути безстороннім з суб`єктивної точки зору, тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-яку особисту прихильність або упередженість чи зацікавленість. Якщо немає доказів протилежного, діє презумпція особистої безсторонності. По-друге, суд має також бути безстороннім з об`єктивної точки зору - тобто, забезпечувати достатні гарантії для виключення будь-якого обґрунтованого сумніву з цього приводу (див. ухвалу щодо прийнятності у справі «Кіїскінен проти Фінляндії» (Kiiskinen v. Finland), заява № 26323/95, ECHR 1999-V (витяги)). Зокрема, при застосуванні об`єктивного критерію необхідно визначити, чи існують, окрім поведінки самих суддів, безсумнівні факти, що можуть служити підставою для сумніву в їхній безсторонності (див. рішення у справі «Клейн та інші проти Нідерландів» (Kleyn and Others v. the Netherlands) [ВП], заяви № 39343/98 та інші, п. 191, ECHR 2003-VI).

При вирішенні питання щодо наявності у певній справі обґрунтованих підстав для сумніву у дотриманні цих вимог, позиція відповідної особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можна вважати такий сумнів об`єктивно обґрунтованим (див. зазначене рішення у справі «Клейн та інші проти Нідерландів» (Kleyn and Others v. the Netherlands), п. 194).

За змістом п. 23, п. 60, п. 61 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, - принцип незалежності судової влади означає незалежність кожного судді при здійсненні ним функцій прийняття судових рішень. Під час розгляду всіх справ судді повинні діяти незалежно та неупереджено. Судді мають приймати рішення у справах, які передані їм на розгляд. Вони можуть відмовитися від справи або її розгляду лише якщо для цього є поважні причини.

Таким чином існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Крім того, факт особистої заінтересованості в результаті справи повинен ґрунтуватися на доказах. Ця підстава застосовується лише у випадку доведеності, що суддя прямо чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи. Для визначення упередженості потрібні докази, які б свідчили про наявність заінтересованості у результатах розгляду справи.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Водночас необґрунтоване усунення суддів від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Зміст заяви про відвід від участі у розгляді цієї справи колегії суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф. та Мостової Г.І., на думку апеляційного суд не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів, а фактично зводиться до незгоди з іншими судовими рішеннями, ухваленими у складі вищевказаної колегії суддів раніше у цій справі.

Доводи заяви не містять інших посилань на обставини, які б дали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість суддів згідно зі статтею 36 ЦПК України.

Апеляційний суд констатує, що незгода учасника справи із судовими рішеннями колегії суддів, що прийняті в межах їх повноважень, реалізованих згідно з вимогами чинного процесуального законодавства, не може слугувати підставою для відводу та свідчити про наявність сумнівів в неупередженості суддів.

Дослідивши доводи заяви про відвід, заявлений колегії суддів, співставивши їх з матеріалами справи у контексті положень ст. 36 ЦПК України, колегія суддів доходить висновку, що заява не містить обґрунтованих підстав, передбачених процесуальним законом, вважати заявлений відвід обґрунтованим, оскільки незгода з іншими процесуальними рішеннями колегії суддів не може бути підставою для відводу.

Ураховуючи необґрунтованість заявленого відводу, заяву адвоката Єрмоленко О.О. в інтересах ОСОБА_1 про відвід колегії суддів слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 36-37, 39-40, 368 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Заяву представниці ОСОБА_1 - адвокатки Єрмоленко Оксани Олександрівни про відвід колегії суддів - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 30 жовтня 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова