Справа № 460/3033/14-ц
Провадження №2/944/16/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Швед Н.П.

з участю секретаря - Василиці Н.В.

розглянувши в судовому засіданні в місті Яворові в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області та скасування державної реєстрації на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області та скасування державної реєстрації.

В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що 31.03.2014 комісією в складі працівників Державного територіально галузевого об`єднання «Львівська залізниця» та представників Рясне - Руської сільської ради під час обстеження земель смуги відведення в адміністративних межах Рясне - Руської сільської ради Яворівського району Львівської області виявлено, що на 4км+827м - 4км+870м з лівої сторони за ходом кілометрів дільниці Рясне - Кар`єрна, при ширині смуги відведення залізниці 80 м., на відстані 12.5м. від осі підїзної колії знаходиться присадибна ділянка, яка передана ОСОБА_1 на підставі рішення Руської сільської ради від 25.01.2005 №298 і згідно якого проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку та видано йому державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №566999. Крім того, згадана вище земельна ділянка ОСОБА_1 огороджена сітчастою огорожею.

Вважає, рішення Рясне-Руської сільської ради від 25.01.2005 №298, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №566999, такими, що порушують право залізниці на постійне користування наданою їй земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху в адміністративних межах Рясне - Руської сільської ради Яворівського району Львівської області.

Право залізниці на земельну ділянку смуги відведення в межах Рясне - Руської сільської ради Яворівського району Львівсько області, в тому числі на передану на підставі оскаржуваного рішення, виникло до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не було припинене з урахуванням наступного.

Згідно із Положенням «Про землі, надані транспорту», затвердженого Постановою Центрального виконавчого комітету СРСР № 58, Ради народних комісарів СРСР № 50 від 07.02.1933, відповідно до статті якого, землями, наданими транспорту, визнавались перелічені в ст.ст. 4-8 цього Положення землі. А відповідно до ст. 4 цього Положення до залізничних транспортних земель відносились землі, зайняті залізничними шляхами та іншими об`єктами залізничної інфраструктури. Дане Положення набрало чинності та діяло на вищевказаних землях із 1939 року, на підставі Закону СРСР «Про включення Західної України у склад СРСР із возз`єднанням її із УРСР» від 01.11.1939 до набрання чинності Постановою Ради Міністрів СРСР № 24 від 08.01.1981 «Про затвердження Положення про землі надані транспорту». Статтею 1 цього Положення передбачено, що землями транспорту визнаються землі, надані підприємствам, установам і організаціям транспорту для здійснення покладених на них спеціальних задач. Розміри земельних ділянок, наданих для вказаних цілей визначаються відповідно до затверджених в установленому порядку норм або проектно-технічної документації.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 №5-рп/2005 положення п. 6 діючої постанови Верховної Ради Української РСР від 08.12.1990 «Про земельну реформу» №563-ХІІ в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Проте, що спірна земельна ділянка була зайнята об`єктами залізничної інфраструктури на момент чинності Положення «Про землі, надані транспорту» свідчить «План границ полоси отвода линии Львов-Яворов Львовской железной дороги», виготовлений у 1950 році, який відповідно до ст.17 Закону України «Про основи містобудування» є містобудівною документацією, яка є основою, зокрема, для підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації та вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб.

Із врахуванням діючих у зазначений період норм Земельного кодексу УРСР від 25.10.1922, Загальних основ землекористування та землеустрою, затверджених Постановою ЦВК СРСР від 1928 року, усі землі, які знаходилися фактично у виключному віданні уповноважених органів (в тому числі Народного Комісаріату СРСР шляхів сполучення), рахуються закріпленими за ними та, за відсутності їх згоди, можуть бути вилучені лише у спеціальному порядку. При цьому землі транспорту (зокрема землі залізниць) відносилися до земель спеціального призначення щодо яких був встановлений спеціальний порядок відводу, реєстрації землекористування та вилучення земельних ділянок.

Відповідно до наведеного законодавства, яке діяло на момент виникнення в 1950 році права залізниці на землі смуги відведення в адміністративних межах Рясне - Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до п.п.54,55 Общих начал землепользования и землеустройства (Постанова ЦИК СССР 15.12.1928).

Всупереч зазначеному, частина земельної ділянки смуги відведення залізниці без попереднього її вилучення була передана згідно рішення Рясне-Руської сільської ради від 25.01.2005 №298 у власність ОСОБА_1 огороджена за допомогою сітчастої огорожі, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 31.03.2014, в той час як ширина смуги відведення на даній ділянці становить 80 м. від осі колії, згідно затвердженого Плану смуги відведення.

Залізницею як землекористувачем обліковується площа в формі 6-зем саме на підставі зазначеного вище плану смуги відведення, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства в Яворівському районі Львівської області від 05.02.2014 №816 та довідкою відокремленого підрозділу «Підзамчівська дистанція колії» від 06.05.2014 № 425.

Відповідач до залізниці щодо вилучення із користування даної частини смуги відведення не звертався.

Під час прийняття Рясне-Руською сільською радою оскаржуваного рішення і оформлення Державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачем не враховано вищенаведених норм законодавства, тому рішення від 25.01.2005 № 298 щодо передачі ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2233 для будівнитва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель порушує права та інтереси залізниці на користування земельною ділянкою, якою на даний час володіє і користується ОСОБА_1 , відтак таке рішення слід визнати незаконним та скасувати.

Просить позовні вимоги задовольнити. Визнати незаконним та скасувати рішення Рясне - Руської сільської ради від 25.01.2005 № 298 «Про передачу земельних ділянок у власність» ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2233 для будівнитва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 загальною площею 0,2233 га., яка була їй передана у приватну власність на підставі рішення Рясне - Руської сільської ради від 25.01.2005 №298.

Зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця», а саме звільнити самовільно зайняту земельну ділянку в межах Рясне - Руської сільської ради на 4км+827м - 4км+870м дільниці Рясне - Кар`єрна демонтувати сітчасту огорожу, яка розміщена на цій земельній ділянці та стягнути судовий збір.

Представник позивача в судове засідання не з`явився скерував на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник Львівської міської ради в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заявлених позовних вимог. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити, через обраний позивачем неефективний спосіб захисту порушених прав.

Відповідно до вимог ст.223ЦПКУкраїни неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови що його належним чином повідомлено про дату, час, та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею.

Дана справа надійшла до суду 16.09.2014, та перебувала в провадженні судді Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана цивільна справа була розподілена судді ОСОБА_2 31.05.2016 р., який відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 25 квітня 2017 року звільнений з посади судді у відставку.

Матеріали цивільної справи повторно було розподілено між суддями і відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 15.05.2017 року передано судді ОСОБА_3 . Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 17 жовтня 2017 року суддя ОСОБА_3 звільнений з посади судді у відставку.

Матеріали цивільної справи повторно розподілено і відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2017 року передано судді Кондратьєвій Н.А.

Відповідно до розпорядження №158 від 28.10.2021, у зв`язку з припиненням 24 вересня 2021 року повноважень судді Яворівського районного суду Львівської області Кондратьєвої Н.А., по відправленню правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку призначення на посаду судді, матеріали справи на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 28.10.2021 були передані судді Швед Н.П.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 02 грудня 2021 року матеріали цивільної справи прийнято до провадження. та 05.01.2022 року цивільну справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 11.12.2024 зупинено провадження в цивільній справі №460/3033/14-ц за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до Львівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у подібних правовідносинах в справі №446/478/19 за результатами перегляду останньої у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 23.04.2025 поновлено провадження по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до Львівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, призначено судове засідання на 09год. 30хв. 06 травня 2025 року.

Заслухавши пояснення представника Львівської міської ради, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Ухвалою суду від 13.08.2025рокупровадження у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до Львівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою в частині позовних вимог до ОСОБА_1 - закрито.

Як вбачається з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 13), так і в Конституції України (стаття 55) передбачено, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Статтею 4 ЦПК України та статтею 15 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Реалізуючи передбачене Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцією України, Цивільним Кодексом України та Цивільним процесуальним Кодексом України право на судовий захист, особа повинна вказати в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Під захистом права розуміється державно примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередньо мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Таким чином, порушення має бути реальним, обгрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Судом встановлено, що на підставі рішення №298 Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області від 25.01.2005р. «Про передачу земельних ділянок у власність» ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,2233га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору, що знаходиться на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №5666999, відповідач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору, загальною площею 0,2233га у межах згідно з планом, що розташована в с.Рясне-Руське Яворівського району Львівської області. Згідно вказаного державного акту на право власності вбачається, що спірна земельна ділянка межує із землями загального користування та ОСОБА_4 , а не із землями залізниці.

В підтвердження права постійного користування землями смуги відведення позивач ДТГО «Львівська залізниця» надала «План границ полосы отвода линии Львов-Яворов Львовской железной дороги от 0 км до 48.66 км в админграницах Брюховичского, Ивано-Франковского и Яворовского районов Львовоской области 1950 г.» та зазначає, що спірна земельна ділянка входить в смугу відведення залізниці ширина якої на даній ділянці становить 80 м від осі колії.

Як вбачається із копії Плану смуги відведення, який міститься в матеріалах справи, в такому є позначення «земельна ділянка», однак, жодним чином не вбачається, де саме знаходиться спірна земельна ділянка. Даний План смуги відведення не містить умовного позначення ширини смуги відведення залізниці, відсутні позначення відстані та одиниці виміру відстані, що спростовує твердження позивача про те, що ширина смуги відведення залізниці щодо спірної земельної ділянки становить 80 метрів.

З копії акту обстеження земельної ділянки від 31.03.2014, вбачається, що комісією в складі головного інженера відокремленого підрозділу "Підзамчіська дистанція колії" ДТГО Хонька Р.О., начальника сектора з управління майновими та земельними ресурсами Львівської дирекції залізних перевезень Коханця Т.А., провідного інженера відділу земельних ресурсів служби з управління майновими та земельними ресурсами ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_5 , інженера-землевпорядника відокремленого підрозділу» Підзамчівська дистанція колії «ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_6 , за участю голови Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області Смокоровської Е.П., спеціаліста-землевпорядника Рясне-Руської сільської ради Сухецького Є.М. та мешканців села Рясне-Руська Проця С.І., Мороза З.М., здійснено обстеження земельної ділянки ДТГО «Львівська залізниця» в межах території Рясне-Руської сільської ради, де виявлено, що на 4км+827м -4км+870м. з лівої сторони за ходом кілометрів дільниці Рясне - Кар`єрна на відстані 12.5м. від осі під`їздної колії знаходиться присадибна земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 .6 протяжністю 43,0м. Відповідно до Державного акту Серія ЯЯ №566999 від 21.02.2006р. вказана земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка огороджена сітчастою огорожею. Відстань до житлової будівлі даної особи комісією встановити не можливо по причині відсутності доступу до даного об`єкту.

Листом №209 від 24.03.2014р. для участі в комісії запрошувалися представники сільської ради. Участь в обстеженні взяли ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та мешканці села Рясне-Руська Проць С.Е., ОСОБА_9 від підписання акту відмовилися.

З копії довідки складеної Відділом Держземагенства в Яворівському районі Львівської області №816 від 05.02.2014 вбачається, що згідно форми 6-зем станом на 01.01.2014 за Дистанцією колії «Підзамче» на території Яворівського району закріплені земельні ділянки, загальною площею 10,8га, в межах населених пунктів, постійне користування.

Згідно довідки про сплату земельного податку №425 від 06.05.2014року вбачається, що відокремлений підрозділ «Підзамчівська дистанція колії» ДТГО «Львівська залізниця» сплачувала земельний податок згідно декларації з плати за землю за земельну ділянку, площею 10,8 га, яка розташована на території Рясно-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, а саме,в 2013році було нараховано та сплачено 38,37грн, а в 2014 нараховано 656,10 та сплачено190,196грн.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Шляхом вчинення провадження у справах суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором (див. пункти 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 923/466/17 (провадження № 12-89гс19)).

Способами захисту суб`єктивних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 90), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 68)).

Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14) та від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (пункт 40)).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог (частина перша статті 13 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14 (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55)).

Отже, спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та природі спірних правовідносин.

Позивач АТ «Українська залізниця» звернулось до суду з позовом про визнання незаконним і скасування рішення міської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, з посиланням на те, що належна на праві власності відповідачці земельна ділянка з кадастровим номером частково накладається на земельну ділянку, належну позивачу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 (провадження № 14-90цс23) зазначила, що усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду, що визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду, є неефективним способом захисту прав особи (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20, пункт 9.67; від 05 липня 2023 року у справі № 912/2797/21, пункт 8.13; від 12 вересня 2023 року у справі № 910/8413/21, пункт 180; від 11 червня 2024 року у справі № 925/1133/18, пункт 143).

Оскаржуване рішення №298 Рясне-Руської сільської ради від 25.01.2005року «Про передачу земельної ділянки у власність» в частині надання ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд вичерпало свою дію виконанням, а тому визнання цього рішення незаконним не поновить порушене право або законний інтерес позивача.

Крім того, рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. Цей підхід у судовій практиці також є усталеним (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 01 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 83), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109), від 08 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21 (пункт 53)).

Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом), не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novitcuria - «суд знає закони». Тому суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109), від 12 вересня 2023 року у справі № 910/8413/21 (пункт 181)).

Отже, у такій категорії спорів позивач може, зокрема, обґрунтовувати свій позов протиправністю рішення органу місцевого самоврядування, відповідно до якого відповідачці передано частину земельної ділянки, яка накладається на його земельну ділянку. Натомість суд має надати оцінку відповідному рішенню органу місцевого самоврядування в мотивувальній частині судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 (провадження № 14-90цс23) також вказала, що у тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 38), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 74), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 148).

Отже, належним способом захисту права особи, яка позбавлена володіння земельною ділянкою, є віндикаційний позов.

З урахуванням наведеного, вимоги про визнання незаконним та скасування рішення міської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку не приведуть до відновлення порушених прав та інтересів позивача, тобто не є належним та ефективним способом захисту. Тобто, належним способом захисту позивача є віндикаційний позов. Такий позов у цій справі не заявлено.

Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.56), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.46), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16 (пункт 155)). Тому у задоволенні позовних вимог АТ «Українська залізниця» про визнання незаконним і скасування рішення сільської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку належить відмовити з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 7, 12, 13, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Українська залізниця»

в особі регіональної філії «Львівська залізниця»

юридична адреса: 79000, вул.Гоголя, 1 м.Львів.

Відповідач: Львівська міська рада

юридична адреса: 79008, пл.Ринок, 1 м.Львів.

Повний текст судового рішення виготовлено 03.11.2025.

СУДДЯ: Швед Н.П.