Справа № 204/9265/25
Провадження № 2/204/4366/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складіголовуючої судді Чудопалової С.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє представник Кустов Сергій Володимирович (адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 ) до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова») (адреса місця знаходження: м. Дніпро, вул. Криворізька, буд. 1) про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в інтересах якого діє представник адвокат Кустов С.В.звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні. Позов обґрунтовано тим, що позивач перебувала у трудових відносинах із відповідачем. Після звільнення відповідач не провів з позивачем остаточного розрахунку, не виплатив заробітну плату, заборгованість якої складає 266 096,00 грн. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України розрахунок по заробітній платі з позивачем не був проведений в день звільнення. Таким чином, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодовувати їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.07.2025 по день ухвалення рішення суду. Крім того зазначає, що її середньоденна заробітна плата складає 929,21 грн. У зв`язку з чим, просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток та заборгованість по заробітній платі,у зв`язку з чим, позивач вимушена звернутися до суду із зазначеною позовною заявою.

Ухвалою суду від 08.09.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача 13.10.2025 надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» перебуває в тяжкому економічному стані, що спричинило фінансовою кризою в країні, крім того, представник відповідача зазначив, що ОСОБА_2 із вимогою про проведення розрахунку їй до підприємства не зверталася, у зв`язку з чим, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Приписами ч. 8 ст. 279 ЦПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 2 ст. 233 КЗпП України визначено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Згідно ст. 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 11).

Наказом №№497 вк від 14.07.2025 позивач була звільнена за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 11).

Відповідно до довідки від №106/141 від 25.08.2025, заборгованість Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» по заробітній платі перед ОСОБА_1 за період з липня 2021 по липень 2025 складає 266 096,00 грн.(а.с. 12).

Відповідно довідки № 106/167, наданої головним бухгалтером Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» від 12.06.2025 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 929,21 грн. (25 088,86 грн. : 27 днів) (а.с.38 на зворотному аркуші).

У статті 55 Конституції України вказано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті 2 КЗпП України працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У статті 116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом встановлено, що на дату звільнення позивача заборгованість по заробітній платі складала 266096,00 грн., станом на дату розгляду справи заборгованість не виплачена, у зв`язку з чим саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі ст. 117 КЗпП України наступає після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок та невиплати після пред`явлення цієї вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать.

Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період 09.05.2025 (наступний день після звільнення) по день ухвалення рішення суду, оскільки розрахунок з позивачем так і не проведений.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Враховуючи наведене суд зазначає, що середній заробіток розраховується за період, починаючи з дня, наступного за днем звільнення, тобто з 15.07.2025 і по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Враховуючи, що відповідач так і не провів з позивачем остаточний розрахунок, середній заробіток має бути розрахований за період з 15.07.2025 по 03.11.2025.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 15.07.2025 по 03.11.2025складає74 336,08 грн. (80 дня х 929,21 грн.), а тому в цій частині підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користьпозивача слід стягнутисуму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 74 336,08грн.

Відповідно до частин 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. + 1211,20 грн. = 2422,40 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 19, 44, 47, 233, 238 КЗпП України, ст. ст. 76-82, 137, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені задовольнити.

Стягнути із Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , заборгованість по заробітній платі у сумі 266 096 (двісті шістдесят шість тисяч дев`яностошість) гривень 00 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 74 336(сімдесят чотири тисячітриста тридцять шість) гривень 08 копійок.

Стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач Державне підприємство виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова, , (місцезнаходження: вул. Криворізька, буд. 1, м. Дніпро, 49008).

Суддя: С.В.Чудопалова