Провадження № 2/521/5496/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради про невідкладне відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради про невідкладне відібрання дитини, в якому просить відібрати малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення батьківських прав; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред?явлення позовної заяви до суду, з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на контролі органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання щодо невідкладного відібрання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/з про народження від 28.10.2013 № 10259, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції), від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшов лист відділу поліції № 1 управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області від 10.10.2024р. № 60.1/12980 з повідомленням, що до їх відділу 04.10.2024р. на лінію «102» надійшло повідомлення з органів охорони здоров?я щодо вчинення домашнього насильства. ОСОБА_2 побила свого сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого він був доставлений в ОДКЛ з діагнозом: ЗЧМТ, забій м?яких тканин потиличної частини голови.

За інформацією Служби у справах дітей Одеської міської ради, їх спеціалістами був здійснений вихід за адресою проживання родини, а саме: АДРЕСА_1 , але двері ніхто не відкрив, було залишено повідомлення з проханням прибути до територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Хаджибейському районі. В телефонній бесіді бабуся дитини ОСОБА_4 повідомила, що після домашнього насильства її онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_2 . Також, спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Хаджибейському районі з дозволу бабусі дитини було складено акт бесіди з малолітнім ОСОБА_1 , який повідомив, що мати його вдарила по голові, на наступний день він зібрав речі та прийшов до бабусі, категорично відмовляється проживати разом із матір`ю.

До Служби у справах дітей Одеської міської ради 13.06.2025р. надійшло телефонне повідомлення від інспектора сектору ювенальної превенції відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, в якому зазначалось, що до медичного центру INTO-SANA був доставлений малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з травмою ноги. Інспекторами сектору ювенальної превенції малолітнього було доставлено до матері за адресою: АДРЕСА_3 . Мати дитини ОСОБА_2 перебувала з ознаками наркотичного сп?яніння, умови проживання не задовільні.

З метою з?ясування обставин спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Хаджибейському районі 13.06.2025р. здійснено виїзд за адресою проживання родини, а саме: АДРЕСА_3 . За даною адресою перебували малолітній ОСОБА_1 у присутності матері ОСОБА_2 та сторонні особи з ознаками наркотичного сп?яніння, ОСОБА_2 поводила себе агресивно.

Спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Хаджибейському районі спільно з інспектором сектору ювенальної превенції відділення поліції N? 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проведено обстеження житлово-побутових умов родини та складено відповідний акт. За результатами обстеження встановлено, що у квартирі не дотримано санітарно-гігієнічні норми, присутній затхлий запах, бруд, відсутні продукти харчування. Під час обстеження лікарем у малолітнього було виявлено підозру на позашпитальну лівосторонню аденовірусну пневмонію.

Згідно з актам проведення оцінки рівня безпеки дитини від 13.06.2025р. було встановлено, що перебування малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір?ю загрожує його життю та здоров?ю. Висновок щодо рівня безпеки дитини - «дуже небезпечно». Малолітнього було направлено до КНП «Дитяча міська клінічна лікарня № 3» Одеської міської ради.

Хаджибейською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 408/01-06 від 17.06.2025 року «Про невідкладне відібрання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 та батька ОСОБА_3 та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення».

Також, 17.06.2025 року за №1989/01-20 органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 Сімейного кодексу України.

Відповідні обставини стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. Надав суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак раніше надавав до суду заяву, в якій просив не відбирати від нього сина, оскільки він має задовільні умови для його проживання та хоче виховувати сина у повноцінній сім`ї, зокрема надавав до суду ряд довідок та документів для підтвердження відповідних обставин.

Сповіщений належним чином представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Судом встановлено, що на контролі органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання щодо невідкладного відібрання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/з про народження від 28.10.2013 № 10259, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції), від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мати дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт громадянина України, серія НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВ ГУМВС України в Одеській області 24.12.2002р.), зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 9-10, 38)

Батько дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (паспорт громадянина України, серія НОМЕР_2 , виданий Великомихайлівським РВ ГУМВС України в Одеській області 26.02.2009), проживає за адресою: АДРЕСА_4 . (а.с. 71-72, 80)

До Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшов лист відділу поліції № 1 управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області від 10.10.2024р. № 60.1/12980 з повідомленням, що до їх відділу 04.10.2024р. на лінію «102» надійшло повідомлення з органів охорони здоров?я щодо вчинення домашнього насильства. ОСОБА_2 побила свого сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого він був доставлений в ОДКЛ з діагнозом: ЗЧМТ, забій м?яких тканин потиличної частини голови. (а.с. 12)

За інформацією Служби у справах дітей Одеської міської ради, їх спеціалістами був здійснений вихід за адресою проживання родини, а саме: АДРЕСА_1 , але двері ніхто не відкрив, було залишено повідомлення з проханням прибути до територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Хаджибейському районі. В телефонній бесіді бабуся дитини ОСОБА_4 повідомила, що після домашнього насильства її онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_2 . Також, спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Хаджибейському районі з дозволу бабусі дитини було складено акт бесіди з малолітнім ОСОБА_1 , який повідомив, що мати його вдарила по голові, на наступний день він зібрав речі та прийшов до бабусі, категорично відмовляється проживати разом із матір`ю. (а.с. 13)

До Служби у справах дітей Одеської міської ради 13.06.2025р. надійшло телефонне повідомлення від інспектора сектору ювенальної превенції відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, в якому зазначалось, що до медичного центру INTO-SANA був доставлений малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з травмою ноги.

Інспекторами сектору ювенальної превенції малолітнього було доставлено до матері за адресою: АДРЕСА_3 . Мати дитини ОСОБА_2 перебувала з ознаками наркотичного сп?яніння, умови проживання не задовільні.

З метою з?ясування обставин спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Хаджибейському районі 13.06.2025 здійснено виїзд за адресою проживання родини, а саме: АДРЕСА_3 . За даною адресою перебували малолітній ОСОБА_1 у присутності матері ОСОБА_2 та сторонніх осіб з ознаками наркотичного сп?яніння. ОСОБА_2 поводила себе агресивно. Спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Хаджибейському районі спільно з інспектором сектору ювенальної превенції відділення поліції N? 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проведено обстеження житлово-побутових умов родини та складено відповідний акт. За результатами обстеження встановлено, що у квартирі не дотримано санітарно-гігієнічні норми, присутній затхлий запах, бруд, відсутні продукти харчування. Під час обстеження лікарем у малолітнього було виявлено підозру на позашпитальну лівосторонню аденовірусну пневмонію. (а.с. 14,15-19)

Відповідно до п.п. 5, 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 р. № 585, 12.05.2025 було проведено оцінку рівня безпеки дитини та зроблено висновок щодо рівня безпеки дитини - «дуже небезпечно».

Згідно з актам проведення оцінки рівня безпеки дитини від 13.06.2025р. було встановлено, що перебування малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір?ю загрожує його життю та здоров?ю.

Висновок щодо рівня безпеки дитини - «дуже небезпечно». Малолітнього було направлено до КНП «Дитяча міська клінічна лікарня № 3» Одеської міської ради.

Хаджибейською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 408/01-06 від 17.06.2025 «Про невідкладне відібрання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 та батька ОСОБА_3 та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення». (а.с. 20-21)

Також, 17.06.2025р. за №1989/01-20 органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 Сімейного кодексу України. (а.с. 22)

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 06 серпня 2025 року, актовий запис № 126, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с. 76)

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 09.09.2025 року за адресою: АДРЕСА_4 , вбачається, що житловий будинок у задовільному стані, є електропостачання, опалення, вода, санітарні умови задовільні. У приміщенні чисто та охайно. Наявні окремі спальні місця для дітей, є умови для навчання. Взаємовідносини у сім`ї доброзичливі. Сім`я створила належні умови для проживання та виховання дітей. (а.с. 78-79)

Згідно довідки від 05.09.2025 року № 04.1-29/1105, яка видана виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , склад сім`ї : дружина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , падчерка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.80,82,83)

Відповідно до довідки № 243 від 08.09.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 зарахований до 6 класу Старокозацького ліцею Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. (а.с. 81)

Довідкою № 1956 від 09.09.2025 року, яка видана КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров?я» ООР підтверджується, що громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки Центру не значиться. На психіатричному та наркологічному обліку не перебуває. (а.с. 84)

В матеріалах справи наявні характеристики від 26.09.2025 року сусідів відповідача ОСОБА_3 , а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазначали, що відповідач є гарним сім`янином, в сім`ї дружні відносини, зокрема вихованню дітей приділяється багато часу, діти охайно вдягнуті, відповідач алкогольні напої не вживає та шкідливих звичок не має. (а.с. 100,104)

Відповідно до довідки від 11.09.2025 року, виданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 має на утриманні 3-х дітей віком до 18 років. (а.с. 85)

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно ч. 4 зазначеної статті, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Статтею 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків; у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

За змістом ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Суд вважає, що позивач довів той факт, що сім`я знаходиться у скрутному становищі, зважаючи на викладене та у найкращих інтересах дітей є забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, поки мати не виправиться, є тимчасове відібрання дітей.

З огляду на зазначене, судом відзначається, що підставою відібрання дітей без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дітей обстановки: їх життя, здоров`я і морального виховання.

Водночас, позивачем не доведено, яким чином наявність вказаних фактів, як в цілому, так і кожний окремий факт створював загрозу для життя і здоров`я малолітнього хлопчика та необхідності застосування такого заходу, як негайне розлучення батька з його дитиною. Зокрема з матеріалів справи вбачається, що батько ОСОБА_3 створив належні умови для проживання та виховання сина та готовий виховувати його в повноцінній родині.

Матеріали справи не містять доказів того, що залишення малолітньої дитини під опікою батька могло стати наслідком жорстокого поводження або створення загрози для його здоров`я.

Самі по собі факти зазначені позивачем у актах обстеження умов проживання не можуть бути покладені в обґрунтування підстав, передбачених частиною 1 статті 170 СК України, для відбирання дітей від батька.

За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково, а саме відібрати малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав, щодо позовних вимог про відібрання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд не вбачає підстав в задоволенні позову в цій частині.

Як зазначено в ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктом 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За змістом ст. ст. 151, 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Відібрання дітей від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав має бути наслідком невиконання батьківських обов`язків або їх неналежного виконання, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я та морального виховання.

Суд виходить з того, що найкращим для малолітньої дитини є їх проживання в рідній сім`ї, і більш того, відібрання дітей у батька при встановлених під час судового розгляду конкретних обставинах, що існують на даний час, не відповідає інтересам дитини.

Суд також враховує, що поведінка відповідача ОСОБА_3 змінилась, він зробив для себе висновки, бажає і надалі виконувати батьківські обов`язки, має любов до свого сина, і демонструє своїм ставленням дійсне бажання жити з дитиною та опікуватись ним.

Суд звертає увагу відповідачів на те, що відповідно до вимог ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей є похідними від позовних вимог про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав, а тому також не підлягають задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_3 ..

Що стосується позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, то суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

При задоволенні позову щодо відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів.

У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 у редакції Законів № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, № 2037-VIII від 17 травня 2017 року).

Відповідно до частити 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно роз`яснень, які містять в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідачки ОСОБА_2 необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 25.06.2025 року з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини до моменту повернення дитини до матері.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Керуючись ст.ст.170,182 Сімейного кодексу України, ст. ст. 76-78, 83, 258-259, 263-265, 268, 352, 354, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради про невідкладне відібрання дитини без позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

Відібрати малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред?явлення позовної заяви до суду, а саме з 25.06.2025р. з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини, до моменту повернення дитини у родину.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць підлягає негайному виконанню.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн..

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 жовтня 2025 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН