КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 жовтня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Діденка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Єросової І.Ю. в м. Київ 09 червня 2025 року за скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на неправомірні дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) Ткачука Руслана Володимировича, заінтересована особа боржник ОСОБА_1 ,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

09 травня 2025 року заявник ПрАТ «АК «Київводоканал» звернувся до суду з даною скаргою, просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця Святошинського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ткачука Р.В. з винесення 06 травня 2025 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1, скасувати постанову головного державного виконавця Святошинського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ткачука Р.В. від 06 травня 2025 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 25 серпня 2023 року у справі № 759/14405/22, зобов`язати головного державного виконавця Святошинського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ткачука Р.В. вжити належних і повних дій виконання рішення суду.

Скаргу обґрунтовував тим, що 14 березня 2023 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/17405/22 було задоволено позов ПрАТ «АК «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 8435,47 грн., 3 % річних у розмірі 438,72 грн., інфляційні втрати у розмірі 2522,94 грн., а також судовий збір у розмірі 2481 грн., на виконання рішення 25 серпня 2023 року Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист.

Товариством подано до Святошинського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) заяву про примусове виконання рішення суду на підставі вказаного виконавчого листа, в зв`язку з чим 19 березня 2024 року старшим державним виконавцем Святошинського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ткачуком Р.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, ідентифікатор доступу Г184ДБЕА3Д56.

06 травня 2025 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу було зазначено, що в ході провадження виконавчих дій заходи, здійснені державним виконавцем щодо розшуку майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, виявилися безрезультатними.

Вважав постанову про повернення виконавчого документа стягувачу такою, що винесена з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження». Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1 у Автоматизованій системі виконавчих проваджень виявлено, що в матеріалах виконавчого провадження відсутній акт державного виконавця про перевірку майнового стану боржника та неможливості провести стягнення заборгованості за рахунок іншого майна боржника чи його доходів.

Крім того, державним виконавцем не було зроблено запити, а саме до Держспоживслужби щодо наявності сільськогосподарської техніки у боржника, реєстру Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державного реєстру цивільних повітряних суден України, Державного суднового реєстру України. Відсутні відомості про здійснення перевірки майнового стану боржника, в тому числі наявність/відсутність майна за місцем проживання (перебування).

Зазначив, що всупереч ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 129-1 Конституції України після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не було використано всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2025 року в задоволенні скарги відмовлено.

ПрАТ «АК «Київводоканал», не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначив, що підставою для відмови в задоволенні скарги суд першої інстанції обґрунтовував відсутністю доказів, зокрема щодо відкриття виконавчого провадження, вчинених дій, повернення виконавчого документа, за таких обставин суд вважав недоведеними обставини, на які посилається представник скаржника.

Наводив зміст ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», п. 5 ч. 3, ч. 4 ст. 448 ЦПК України щодо змісту скарги та доказів, які додаються до неї, ст. 76, 100 ЦПК України щодо електронних доказів, зазначив, що Товариством зазначено у своїй скарзі посилання щодо електронних доказів, які містяться у Автоматизованій системі виконавчого провадження за інтернет-адресою https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debitors і є тими доказами, що мають значення для справи та встановлення всіх обставин справи.

Водночас, судом першої інстанції залишено поза увагою вказаний у скарзі ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження, визначений четвертим абзацом скарги на неправомірні дії державного виконавця, що в свою чергу призвело до недослідження матеріалів виконавчого провадження у Автоматизованій системі.

Повідомляв, що інформація АСВП не містить даних щодо складання державним виконавцем акту про перевірку майнового стану боржника та неможливості провести стягнення заборгованості за рахунок іншого майна боржника чи його доходів, відсутні запити, а саме до Держспоживслужби щодо наявності сільськогосподарської техніки у боржника, реєстру національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державного реєстру цивільних повітряних суден України, Державного суднового реєстру України. Відсутні відомості про здійснення перевірки майнового стану боржника, в тому числі наявність/відсутність майна за місцем проживання (перебування).

Поряд з цим, суд першої інстанції не звернув уваги, що державний виконавець має повноваження викликати боржника для з`ясування інформації щодо його майнового стану. отримуваних доходів, причин невиконання рішення суду та іншої інформації, яка необхідна виконавцю в цілях вжиття заходів примусового виконання рішення; здійснити вихід за адресою, визначеною виконавчим документом, та провести виконавчі дії щодо перевірки майнового стану боржника.

Посилався на ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо прав та обов`язків виконавця, вказував, що відповідно до ч. 1, 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», п. 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами; у разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи здійснюється опис та арешт цього майна.

Щодо зазначення судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про нез`явлення в судове засідання учасників, критично заперечував відповідні висновки та процесуальні дії суду, які є порушенням принципу диспозитивності та відкритості цивільного судочинства. Так, повісткою Святошинського районного суду м. Києва було доведено до відома Товариство та головного державного виконавця про розгляд справи у судовому засіданні, яке повинно було відбутися 09 червня 2025 року о 10:00, при цьому суд першої інстанції визначив державному виконавцю обов`язок подати до суду пояснення та копії матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1, натомість у Товариства документи судом не витребовувалися.

Однак 09 червня 2025 року представник Товариства не зміг вчасно прибути в судове засідання, оскільки Урядом України о 08:54 в м. Києві було оголошено сигнал про небезпеку «повітряна тривога», відміна якого відбулася о 09:30, а вдруге сигнал про небезпеку було оголошено о 10:15. Під час повітряної тривоги представник перебував у безпечному укритті та не мав змоги пересуватися до суду у зв`язку з небезпекою і наявною високою загрозою для свого життя та здоров`я. Представником здійснено телефонний дзвінок до суду для з`ясування інформації про розгляд справи № 759/17405/22 чи відкладення такого розгляду за наявності підстав, незалежних від жодної із сторін в зв`язку з оголошенням сигналу про небезпеку «повітряна тривога» Урядом України. За повідомленням секретаря судді, розгляд справи не відбувся в зв`язку з оголошенням в м. Києві сигналу «повітряна тривога», і що про наступну дату розгляду скарги буде повідомлено учасників додатково окремою повісткою. Однак, ухвала Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/17405/22 за результатами розгляду скарги Товариства, постановлена 09 червня 2025 року без участі представників в судовому засіданні та використання права на підтримання викладених доводів скарги, без належного дослідження електронних доказів у судовому засіданні для встановлення судом всіх обставин справи. При цьому ухвала суду надійшла до електронного кабінету ПрАТ «АК «Київводоканал» в підсистемі ЄСІТС 15 липня 2025 року.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року в справі № 759/17405/22 за позовом ПрАТ «АК «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 8345,47 грн., 3 % річних у розмірі 408,72 грн., інфляційні втрати у розмірі 2522,94 грн., судовий збір у розмірі 2481 грн. (а. с. 41 - 42).

09 травня 2025 року ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою на дії головного державного виконавця Святошинського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ткачука Р.В. з винесення 06 травня 2025 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1. В скарзі зазначено, що на виконання рішення 25 серпня 2023 року Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист 17 січня 2024 року, Товариством подано до Святошинського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) заяву про примусове виконання рішення суду на підставі вказаного виконавчого листа, в зв`язку з чим 19 березня 2024 року старшим державним виконавцем Святошинського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ткачуком Р.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, ідентифікатор доступу Г184ДБЕА3Д56.

06 травня 2025 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу було зазначено, що в ході провадження виконавчих дій заходи, здійснені державним виконавцем щодо розшуку майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, виявилися безрезультатними (а. с. 46 - 49).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відмовляючи ПрАТ «АК «Київводоканал» в задоволенні скарги на неправомірні дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив із недоведеності скарги, оскільки жодного доказу, зокрема щодо відкриття виконавчого провадження, вчинених виконавчих дій, повернення виконавчого документа суду не надано.

Апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України (правові норми наведено в редакції, чинній станом на час подання скарги та розгляду її судом першої інстанції) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 448 ЦПК України скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Скарга повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається скарга; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 4) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються; 5) ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження; 6) номер справи, в якій видано виконавчий документ, реквізити виконавчого документа; 7) дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця; 8) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; 9) викладення обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до скарги.

До скарги додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і такі документи раніше не подавалися; 2) докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом першої інстанції зазначені вимоги закону належним чином не застосовані та залишено поза увагою, що скарга ПрАТ «АК «Київводоканал» в повній мірі відповідала вимогам ч. 1 - 4 ст. 448 ЦПК України щодо форми та змісту скарги, а також документів, які додаються до неї. Виходячи з вичерпного переліку документів, які повинні бути додані до скарги, норми чинного законодавства не передбачають надання інших документів чи їй копій, в тому числі з матеріалів виконавчого провадження.

Крім іншої інформації, необхідність зазначення якої передбачена ч. 3 ст. 448 ЦПК України, ПрАТ «АК «Київводоканал» у скарзі зазначив ідентифікатор Г184ДБЕА3Д56 для повного доступу до інформації про виконавче провадження № НОМЕР_1, що було залишено поза увагою суду першої інстанції, і що призвело до недослідження матеріалів виконавчого провадження в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, а також до передчасних та помилкових висновків суду першої інстанції про недоведеність обставин, на які посилається скаржник, та про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи інформацію, повідомлену ПрАТ «АК «Київводоканал» у скарзі на бездіяльність державного виконавця, у відповідності до вимог ст. 448 ЦПК України, суд першої інстанції мав можливість перевірити доводи ПрАТ «АК «Київводоканал», що державним виконавцем не вжито всіх передбачених заходів щодо ефективного виконання рішення та незаконно повернуто виконавчий документ, однак суд безпідставно усунувся від виконання своїх процесуальних обов`язків.

Також апеляційний суд враховує непослідовність дій суду першої інстанції, яким у повістці про виклик до суду зобов`язано відділ державної виконавчої служби надати пояснення та копії матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 (а. с. 64), разом із тим, негативні наслідки у вигляді залишення без задоволення скарги на бездіяльність державного виконавця з підстав відсутності належних та допустимих доказів судом першої інстанції покладено на іншого учасника справи - скаржника ПрАТ «АК «Київводоканал».

Перевіряючи доводи скарги ПрАТ «АК «Київводоканал», апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Вказані конституційні положення знайшли своє продовження у ЦПК України, а також у Законі України «Про судоустрій і статус суддів». Так, частинами першою, другою статті 18 ЦПК України та частинами другою, четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, забезпечення виконання судових рішень покладається, у тому числі, на суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші процесуальні засоби, сприяють реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

На важливість належного виконання судових рішень неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України.

Конституційний Суд України у рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України(конституційності) положень частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) вказав, що судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України (абзац 15 пункту 3 мотивувальної частини рішення від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац 8 пункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого статті 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Конституційний Суд України, взявши до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ЄСПЛ у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40). У Рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Інформація повинна містити відомості про час її розміщення.

Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується: 1) об`єктивний та неупереджений розподіл виконавчих документів між державними виконавцями; 2) надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження; 3) виготовлення документів виконавчого провадження; 4) централізоване зберігання документів виконавчого провадження; 5) централізоване зберігання інформації про рахунки органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, відкриті для цілей виконавчого провадження; 6) підготовка статистичних даних; 7) реєстрація вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її проходження; 8) передача документів виконавчого провадження до електронного архіву; 9) формування Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Перевіркою відомостей, внесених до Автоматизованої системи виконавчого провадження за посиланням https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, у якому стягувачем є ПрАТ «АК «Київводоканал», а боржником ОСОБА_1 , з ідентифікатором доступу Г184ДБЕА3Д56, встановлено, що Святошинським районним судом м. Києва 25 серпня 2023 року видано виконавчий лист з примусового виконання рішення у справі № 759/17405/22.

За заявою стягувача ПрАТ «АК «Київводоканал» головним державним виконавцем Святошинського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ткачуком Р.В. (у відомостях АСВП наявне застереження, що державний виконавець на даний час не діє) 19 березня 2024 року відкрито виконавче провадження.

Постановами державного виконавця від 19 березня 2024 року з боржника стягнуто витрати на проведення виконавчих дій та виконавчий збір. Постановами від 06 травня 2025 року накладено арешт на кошти боржника, а також повернуто виконавчий документ стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, з відомостей АСВП вбачається, що державним виконавцем здійснювались такі виконавчі дії в межах примусового виконання виконавчого листа № 759/17405/22:

19 березня 2024 року та 06 травня 2025 року зроблено запити до Державної фіскальної служби України щодо наявності рахунків у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи;

20 березня 2024 року зроблено запит до МВС України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів;

18 червня 2024 року та 06 травня 2025 року зроблено запити на отримання інформації, що становить банківську таємницю;

06 травня 2025 року одержано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо наявності нерухомого майна у боржника.

У постанові Верховного Суду 28 листопада 2024 року у справі № 920/882/23 (пункти 45-46)) зроблено правовий висновок про те, що з огляду на положення статей 1, 2, 5 Закону № 1404-VIII на виконавця покладені функції забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити всі передбачені Законом заходи у межах встановлених повноважень. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Здійснення державним виконавцем комплексу дій, визначених законом, є належним у разі вжиття ним усіх необхідних (можливих) заходів у передбаченій послідовності для повного виконання виконавчого документа у встановлені законом строки з дотриманням прав учасників виконавчого провадження. Законодавство надає державному виконавцю значний обсяг повноважень для забезпечення основного завдання - виконання судового рішення (правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 24 липня 2024 року у справі № 910/13240/19 (пункти 4.12, 4.22)).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Разом із тим, у матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_1 відсутні докази здійснення державним виконавцем перевірок майнового стану боржника з періодичністю, встановленою частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні докази виходу державного виконавця за місцем проживання (перебування) боржника для проведення перевірки його майнового стану, а також направлення запитів до інших державних реєстрів (Державного реєстру цивільних повітряних суден України, Державного суднового реєстру України), з метою перевірки наявності у боржника відповідного майна.

Таким чином, державний виконавець не вжив усіх передбачених заходів щодо ефективного виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року в справі № 759/17405/22.

Такі дії (бездіяльність) державного виконавця порушують право ПрАТ «АК «Київводоканал» на справедливий судовий захист, невід`ємною складовою якого є право на виконання судового рішення, та призводить до безпідставного невиконання судового рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим, протягом тривалого часу.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції зроблено передчасні та помилкові висновки про відмову в задоволенні скарги, ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною і обґрунтованою, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Крім того, апеляційний суд враховує доводи апеляційної скарги, що представник ПрАТ «АК «Київводоканал» не зміг прийняти участь в судовому засіданні, яке мало відбутися 09 червня 2025 року о 10:00, в зв`язку з оголошенням Урядом України сигналу про небезпеку «Повітряна тривога», відміна якого відбулася о 09:30, а вдруге сигнал про небезпеку було оголошено о 10:15, і розгляд справи відбувся з порушенням принципу диспозитивності та відкритості цивільного судочинства.

Вирішуючи скаргу ПрАТ «АК «Київводоканал» по суті, апеляційний суд виходить із того, що дії державного виконавця не є достатніми для примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості, відтак, головний державний виконавець Святошинського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ткачук Р.В., повертаючи виконавчий документ з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», діяв не у відповідності до вказаних вимог закону і його дії є неправомірними.

Апеляційний суд висновує, що недотримання державним виконавцем порядку примусового виконання рішень, визначеного Законом України «Про виконавче провадження», призвело до порушення прав стягувача ПрАТ «АК «Київводоканал», тому скарга на неправомірні дії головного державного виконавця Святошинського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ткачука Р.В. є обґрунтованою, що відповідно до ст. 451 ЦПК України є підставою для визнання оскаржуваних дій неправомірними і зобов`язання державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, дії головного державного виконавця Святошинського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ткачука Р.В. при прийнятті постанови від 06 травня 2025 року про повернення стягувачу виконавчого документу № 759/17405/22 25 серпня 2023 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва, підлягають визнанню неправомірними, а постанова від 06 травня 2025 року про повернення стягувачу виконавчого документу підлягає скасуванню.

Щодо вимоги скарги ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язати головного державного виконавця Святошинський ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ткачука Р.В. вжити належних і повних дій виконання рішення суду, апеляційний суд враховує, що згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження зазначений державний виконавець не діє.

Крім того, такий спосіб захисту є надмірним, оскільки права та інтереси стягувача ПрАТ «АК «Київводоканал» у виконавчому провадженні захищені апеляційним судом шляхом визнання протиправними дій державного виконавця та скасування прийнятої ним постанови про повернення виконавчого документу стягувачу.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, викладені у ній висновки не відповідають обставинам справи та оскільки ухвала постановлена із порушенням норм процесуального права, із прийняттям нової постанови про часткове задоволення скарги, визнавши протиправними дії головного державного виконавця Святошинського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ткачука Р.В. при винесенні ним постанови від 06 травня 2025 року про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 25 серпня 2023 року у справі № 759/17405/22, та про скасування цієї постанови.

В іншій частині скарга задоволенню не підлягає із наведених вище підстав.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову.

Скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на неправомірні дії державного виконавця задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ткачука Руслана Володимировича при винесенні постанови від 06 травня 2025 року про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Скасувати постанову головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ткачука Руслана Володимировича від 06 травня 2025 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 759/17405/22 від 25 серпня 2023 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2025 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.