Провадження № 2/638/5207/25
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Смирнова В.А.

за участю секретаря судового засідання Євженко О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом та зобов`язання виплатити недоотриману пенсію, яка належала спадкодавцю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Трегуб Олександра Олександровича звернулася до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом та зобов`язання виплатити недоотриману пенсію, яка належала спадкодавцю.

В позові ОСОБА_1 просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на її користь недоотриману пенсію, яка включена до свідоцтва про право на спадщину за законом за період з 24.01.2019 по 09.08.2019, проте не була нарахована до сплати ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину спадщину за законом; визнати на користь ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію за період з 01.08.2014 по 23.01.2019, яка не була одержана ним за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину за законом; зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , суму недоотриманої пенсії, яка належала померлому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і не була одержана ним за життя та не включена до-свідоцтва про право на спадщину за законом за період з 01.08.2014 по 23.01.2019.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 16 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

02 липня 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до суду надійшов відзив, в якому представник відповідача просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 16 липня 2025 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про недоотриману пенсію, яка належала померлому батьку ОСОБА_2 і не була ним одержана за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину за законом в період з 01.08.2014 по 23.01.2019; витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про недоотриману пенсію, яка належала померлому батьку ОСОБА_2 і не була ним одержана за життя та за весь період з 01.08.2014 по 01.09.2021.

06.08.2025 на виконання ухвали суду від 16 липня 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надана витребувана довідка.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, представником подано заяву, в якій останній просив розглядати справу без участі позивача та та його представника.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не зявився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без участі представника останнього.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справа не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Ленінським бюро РАЦС Донецьку 27 лютого 1970 року народилася ОСОБА_1 . Батьками вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 30 листопада 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стануу місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 25133.

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 2-559, посвідченого 11 серпня 2022 року державним нотаріусом Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Афанасьєвою С.Є. (спадкова справа № 1021/2021), спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії, що знаходиться у Відділі опрацювання пенсійної документації №1 управління з питань виплати пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у розмірі 140 940,42 грн., належність якої спадкодавцю підтверджується листом Відділу опрацювання пенсійної документації №1 управління з питань виплати пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, виданим 31 січня 2022 року за № 2000-0501-8/16580. Спадкоємцем зазначеного майна гр. ОСОБА_2 , 1942 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з довідки про розмір недотриманої пенсії, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) за період з 01.08.2014 по 30.09.2021: 08.2014 0.00; 09.2014 0.00; 10.2014 0.00; 10.2017 0.00; 11.2017 0.00; 12.2017 0.00; НОМЕР_5 0.00; НОМЕР_6 0.00; НОМЕР_7 0.00; НОМЕР_8 0.00; НОМЕР_9 0.00; НОМЕР_10 0.00; НОМЕР_11 0.00; НОМЕР_12 0.00; НОМЕР_13 0.00; 10.2018 0.00; 11.2018 0.00; 12.2018 0.00; 01.2019 0.00; 02.2019 0.00; 03.2019 0.00; 04.2019 0.00; 05.2019 0.00; 06.2019 0.00; НОМЕР_14 0.00; НОМЕР_15 ; 09.2019 4058.60; 10.2019 4058.60; 11.2019 4058.60; 12.2019 4071.18; НОМЕР_16 ; НОМЕР_17 ; НОМЕР_18 ; НОМЕР_19 ; НОМЕР_20 ; НОМЕР_21 ; 11.2020 4493.66; 12.2020 4503.35; НОМЕР_22 .

Водночас, з наданої відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на запит ОСОБА_1 вбачається, що за життя ОСОБА_2 за поновленням пенсії як внутрішньо переміщена особа з 01.08.2014 не звертався і нарахування пенсії по місяць смерті включно не провадилось.

Так, позивач просить стягнути з ГУ Пенсійного фонду України в Харківські області недоотриману пенсію її батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за період за період з 24.01.2019 по 09.08.2019 (який не визнається відповідачем), відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом; визнати право власності у порядку спадкування на недоотриману пенсію батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.08.2014 по 23.01.2019 та зобов`язати ГУ Пенсійного фонду України в Харківські області нарахувати та виплатити зазначену недоотриману пенсію за вказаний період.

У свою чергу відповідач вказує, що сума недоотриманої пенсії, у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 розрахована за період з 24.01.2019 по 30.09.2021 на запит Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори від 25.01.2022 № 209/02-14, який надійшов до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 25.01.2022, відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, вказав, що сума недоотриманої пенсії буде переглянута, у зв`язку зі зміною періоду виплати залежно від дня звернення спадкоємця.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Сторонами визнається, що спадкодавець ОСОБА_2 був пенсіонером та перебував на обліку ГУ ПФ України в Харківській області, отримував пенсію як внутрішньопереміщена особа.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно зі статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється, зокрема, у разі смерті пенсіонера.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Таким чином, посилання відповідача на те, що сума недоотриманої пенсії було визначено відповідно до ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене.

При цьому, як вбачаєть зі свідоцтва про право на спадщину за законом спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в розмірі 140 940 грн. 42 коп., які належали ОСОБА_2 . Свідоцтво видано на підставі відомостей, наданих відділом опрацювання пенсійного документації № 1 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2000-0501-8/16580 від 31 січня 2022 року (розрахунок зроблений за період з 24.01.2019 по 30.09.2021), тобто обмежившись трирічним періодом згідно ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Заперечення відповідача не спростовують підстав позову і не приймаються судом до уваги, оскільки право позивача на вищевказану суму недоотриманої пенсії посвідчене свідоцтвом про право на спадщину, яке в контексті положень ст. 66 Закону України "Про нотаріат" є процесуальними нотаріальними актами, що засвідчують перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємця та є для спадкоємця основними правовстановлюючими документами. На час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину за законом недійсним не визнано, неоспорений та є чинним, доказів визнання його недійсним чи внесення до нього змін відповідачем не надано. За таких обставин, сума недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, відповідає сумі, визначеній нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину, та становить 140 940,42 грн.(включаючи період з 24.01.2019 по 09.08.2019).

Як було встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 140 940,42 грн. за період з 24.01.2019 по 30.09.2021, пенсіонера ОСОБА_2 , право власності, на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача та посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту.

Також, посилання відповідача на те, що ОСОБА_2 з 01.08.2014 не звертався до ГУ ПФУ в Харківській області за поновленням пенсії, у зв`язку з чим нарахування пенсії не здійснювалося суд відхиляє.

Суд звертає увагу, що Конституційний Суд України у Рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Суд враховує, що Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з приводу особливостей виплати недоотриманої пенсії пенсіонерів, які є внутрішньо переміщеними особами.

Законодавством не передбачена така підстава для припинення нарахування пенсії як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньопереміщеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц зазначено що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Верховний Суд у рішенні від 03.05.2018 у справі № 805/402/18, вказав, що

"припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії.

При цьому право на отримання пенсії є об?єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії не ґрунтується на Законі. Встановлення судом незаконності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено".

Тому не може бути припинена пенсія за інших підстав, ніж передбачено законами

України, таким чином, відповідач порушив вимоги законодавства щодо соціального захисту в питанні припинення виплати пенсії.

Як визначено статтею 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є одним з головних завдань цивільного судочинства.

Положенням ст. 10 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі "Броньовський проти Польщі" зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Щокін проти України" від 14.10.2010 зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

Крім того, відповідачем не визнається за позивачем право власності на недоотриману пенсію спадкодавця ОСОБА_2 за період, який не охоплюється свідоцтвом про право на спадщину (з 01.08.2014 по 23.01.2019). За вказаний період щодо сум недоотриманої пенсії ОСОБА_2 відповідачем відомостей нотаріусу не надано, без чого нотаріус був позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відповідно до п. 4.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, крім іншого, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Отже, оскільки за життя батько позивача недоотримав пенсію також за період з 01.08.2014 по 23.01.2019, яка увійшла до складу спадщини, а позивач є його спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, тому суд приходить до переконання, що позивач як спадкоємець набув право на отримання ненарахованої та невиплаченої пенсії, при цьому, як було зазначено вище, спадкоємець має право на отримання всієї невиплаченої за життя пенсії спадкодавця, без обмеження будь-яким часом.

Оскільки відповідач не визнає наявність у нього заборгованості перед спадкодавцем, відомостей про розмір спірної заборгованості за період з 01.08.2014 по 23.01.2019 нотаріусу не надав, в той час як надав нотаріусу відомості за менший період, тобто вказані обставини у їх сукупності унеможливлюють виконання нотаріусом своїх повноважень щодо видачі такого свідоцтва на всю суму спадщини. За наведених обставин наявні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після серті ОСОБА_2 на недоотриману пенсію останнього за період з 01.08.2014 по 23.01.2019.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Суд вирішує питання щодо судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, то останній стягується з відповідача на користь держави у розмірі 3 633,60 грн.(за три вимоги).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 76 81, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом та зобов`язання виплатити недоотриману пенсію, яка належала спадкодавцю задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, місцезнаходження:61022, м. Харків, м-н Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.) на користь на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_23 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) недоотриману пенсію, яка включена до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі №2-559 за період з 24.01.2019 по 09.08.2019.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_23 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію за період з 01.08.2014 по 23.01.2019р., яка не була одержана ним за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину за законом.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, місцезнаходження:61022, м. Харків, м-н Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_23 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) суму недоотриманої пенсії, яка належала померлому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і не була одержана ним за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину за законом за період з 01.08.2014 по 23.01.2019.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, місцезнаходження:61022, м. Харків, м-н Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.) на користь держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.А. Смирнов