Справа № 466/5698/25
Провадження № 2/459/808/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Дем`яновської Ю.Д. ,

з участю секретаря судового засідання Гук Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шептицький за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

17.06.2025 позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова з позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість за договором кредитної лінії №2474318 від 25.01.2022 в розмірі 13414,23 грн., а також понесені судові витрати, які включають витрати на правову допомогу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 25.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №2474318 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Кредитор свої зобов`язання виконав та надав боржнику у користування 11300грн., проте боржник свої зобов`язання з повернення коштів у встановлений договором строк не виконав. У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та додаткових угод в тому числі про продовження терміну дії Договору факторингу право вимоги за договором кредитної лінії №2474318 від 25.01.2022 перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс». Надалі, на підставі договору факторингу №23/0224-01 від 23.02.2024, право вимоги до боржника перейшло від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Онлайн фінанс», а на підставі договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 від ТОВ «Онлайн фінанс» до позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Вказує, що заборгованість відповідача за кредитним договором №776485064 від 14.11.2021 у загальному становить 13414,23 грн., з яких 11300грн. - заборгованість по кредиту; 2114,23 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за вищевказаному договором у загальному розмірі 13414,23грн, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору 2 422,40 грн. та витрат на правову допомогу у сумі 7 000,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 19.06.2025 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано за підсудністю Шептицькому міському суду Львівської області.

Ухвалою від 08.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено розгляд справи на 26.09.2025. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

22.08.2025 представник відповідача подав відзив на позов в якому заперечує перехід права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до нових кредиторів, кінцевим з яких є позивач ТОВ «ФК «Ейс» на підставі договору факторингу, які були укладені в 2018, 2024 та 2025 роках. Сам кредитний договір №2474318 від 25.01.2022 укладений після укладення договору факторингу від 28.11.2018. Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, а так як договір укладено 25.01.2022, то жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу 28.11.2018 не було, сторони не могли передбачити, що 25.01.2022 цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем. Відтак вважає, що у позивача відсутнє право звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Просить у позові відмовити та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 24000грн.

26.09.2025 представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Пояснив, що до договору факторингу укладеного між «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» були укладені додаткові договори, які продовжували термін дії договору від 28.11.2018 до 31.12.2024. Таким чином, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалося не одномоментно, а протягом всього часу дії, з 28.11.2018 по 31.12.2024. Реєстр прав вимоги до якого включений договір відповідача укладений 05.05.2022, тобто через 4 місяці після укладення кредитного договору. Таким чином на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже стало існувало, а не було майбутнім, як помилково стверджує сторона відповідача. Позивачем документально підтверджено законність набуття прав вимоги за кредитним договором, тому просить позов задовольнити повністю. Також представник позивача заперечив проти стягнення правової допомоги на користь відповідача, вважає її безпідставною, необгрунтованою та завищеною відносно складності справи.

26.09.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді.

23.10.2025 сторони не з`явилися.

Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника. Та просив при ухваленні рішення враховувати доводи, викладені у поданому відзиві на позов та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що 25.01.2022 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 за допомогою електронного сервісу, що міститься на сайті www.moneyveo.ua укладено договір кредитної лінії №2474318, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором MNV3H38T, зокрема, 25.01.2022 о 17:45:25 год. ОСОБА_1 ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору.(а.с.31-33).

Згідно з п.1.1 Договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 11300,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, визначених у цьому договорі, додатках до нього, та Правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 7000 грн , одразу після укладення договору, який має бути повернено до 24.02.2022 (п.1.3 договору).

Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 24.02.2022. (п.1.7)

Згідно з п.1.8. Договору сторони погодили, що встановлений в п.1.7. договору строк дисконтного періоду, та відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

Відповідно до п.1.9.1. Договору виключно на період строку, визначеного в п.1.7. договру нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 153,50 процентів річних, що становить 0,42% від суми кредиту за кожний день користування ним.

Згідно до п.1.12. Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду, блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною в розумінні ст 212 ЦКУ, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах.

Відповідно до п.1.12.1.Договору зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходження платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.

Згідно п.1.12.2 Договору наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щодення сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98% в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

До договору позивачем також долучено заявку на отримання грошових коштів в кредит від 25.01.2022, де вказані персональні дані ОСОБА_1 , адресу його реєстрації та номер карточки(а.с.24); правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога»(а.с.25-28); алгоритм дій ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога`стосовно укладення кредитних договорів (а.с.18); порядок дій споживача в ІТС ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під ТМ «MONEYVEO» (а.с.20-23); паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору №2474318 від 25.01.2022, де вказано інформація та контактні дані кредитодавця, кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію, інші важливі правові аспекти; довідку щодо дій позичальника в ІТС ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» від 29.02.2024(а.с.19);

ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувало відповідачу на рахунок 4441-11xx-xxxx-8424 кошти в сумі 11300 гривень згідно договору №2474318 від 25.01.2022, що підтверджується платіжним доручення від 25.01.2022. (а.с.17) та довідкою ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» від 23.05.2025 (а.с.64)

Судом також встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчився 28.11.2019. (а.с.54)

28.11.2019 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога`та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін.(а.с.56)

31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021. У даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01.(а.с.57)

31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. (а.с.59)

31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2023. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. (а.с.59)

31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2024.(а.с.60)

Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача. (а.с.53)

Також позивач надав копію акту звірки взаєсних розрахунків станом на 31.12.2022 зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимог №175 від 05.05.2022 роеу заДоговором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та копію протоколу узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав имоги згідно Реєстру прав вимоги №176 від 05.05.2022. (а.с.52)

Відповідно до розрахунків заборгованості за договором №2474318 від 25.01.2022 ТОВ ««Манівео Швидка Фінансова Допомога» за період з 25.01.2022 по 05.05.2022 заборгованість становила 12825,50грн, з них 11300 грн тіло кредиту та 1540,19грн. проценти (а.с.41), згідно розрахунку ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за період з 05.05.2022 по 23.02.2024 заборгованість становила 13414,23 грн, з них 11300 грн тіло кредит та 2114,23 грн проценти (а.с.40).

23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 23/0224-01, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором №2474318 від 25.01.2022, строк дії якого закінчується 31.12.2024.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 13414,23 грн (а.с.51)

Також позивач надав копію платіжної інструкції №5703 від 26.02.2024 де ТОВ «ФК «Оналйн Фінанс» оплатило ТОВ «Таліон Плюс» 62358410,72 грн на виконання договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 (а.с.49)

В подальшому, 29.05.2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором № №281022783 від 30.08.2023 року (а.с.46-48) та акт прийому передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 (а.с.44).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № б/н від 29.05.2025 борг ОСОБА_1 за договором №2474318 від 25.01.2022 перейшов до позивача та становив 13413,23грн (а.с.45)

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №2474318 від 25.01.2022 станом на 05.06.2025 заборгованість за кредитним договором не погашена та становить 13414,23грн. , з яких 11300 грн прострочена заборгованість по тілу кредиту та 2114,23грн прострочена заборгованість по процентах.(а.с.39)

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частинами першою, дугою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Тобто, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів..

Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно п.15 ч.1 ст.1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.

Відповідно до ч.1,3 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч.1-2 ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Згідно статті 1054 ЦК України з а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Як зазначалось вище, договір кредитної лінії №2474318 від 25.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога`та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Позивач надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор, який використано для підтвердження підписання договору.

Без здійснення вказаних дій відповідачем договір не був би укладений сторонами, відтак, цей правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

З огляду на викладене вище, суд вважає доведеним факт підписання ОСОБА_1 електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відтак укладення договору узгоджуються з вимогами статей 6, 627 ЦК України та статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Також встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало своєчасно і повністю, надавши кредитні ресурси в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення від 25.01.2022, довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та не заперечується відповідачем.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Як убачається з матеріалів справи, 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01.

Відповідно до п. 2.1. договору факторингу №28/1118-01 клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Згідно п.п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Тобто предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги від 18.01.2022 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 з урахуванням додаткових угод до нього, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача.

У подальшому, 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» (який набув права вимоги за попередньо вказаним договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 з додатковими угодами) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №23/0224-01, відповідно до якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах, визначених цим договором (п.2.1)

Згідно п.п. 1.3. договору факторингу №23/0224-01 від 23.02.2024 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Тобто предметом договору факторингу №23/0224-01 від 23.02.2024 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до витягу з реєстру прав № 1 від 23.02.2024 до договору факторингу №23/0224-01 від 23.02.2024, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 13414,2 грн.

29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача у сумі 13414,23 коп., з яких 11300грн. сума заборгованості по кредиту, 2114,23грн сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

З таких обставин, твердження представника відповідача щодо недоведеності набуття позивачем права вимоги за цим договором не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому слід зазначити, що відповідач розмір кредитної заборгованості не спростував, своїх контррозрахунків заборгованості чи доказів, які б підтверджували її відсутність, суду не надав.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, суд виходить з наступного.

Із наданих позивачем та досліджених судом документів встановлено, що відповідачу на підставі договору кредитної лінії №2474318 від 25.01.2022 було надано кредит 11300 грн, який відповідач у строки встановлені умовами договору не повернув, розмір заборгованості відповідачем не спростований, а тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11300 грн.

Що стосується вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, суд виходить з наступного.

В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином, що спричинило виникнення заборгованості.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» заборгованість за процентами становить 2114,23грн. Відповідач не заперечив проти такого розрахунку.

Тому суд приходить до висновку про стягнення процентів за користування кредитом в сумі 2114,23грн., оскільки нарахування таких відповідає умовам договору

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Ураховуючи, що відповідач ОСОБА_1 на підставі укладеного з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору кредиту №2474318 від 25.01.2022 свої зобов`язання перед позикодавцем, який відступив права вимоги за вказаним договором ТОВ «Таліон Плюс», останнє в свою чергу відступило право вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке відступило право вимоги ТОВ «ФК «Ейс», щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, і через це у нього виникла заборгованість на загальну суму 13414,23 що підтверджується розрахунком позивача, тому суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Окрім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Згідно положень п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому суд відмовляє відповідачу у стягненні витрат на правову допомогу.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу.

Позивач просить стягнути судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 7000,00 грн.

В обґрунтування розміру понесених витрат позивач надав копії таких документів: копію Договору про надання правничої допомоги від 29.05.2025 №29/05/25-01(а.с.38); додаткову угоду №7 від 30.05.2025 до договору про надання правничої допомоги від 29.05.2025 №29/05/25-01 (а.с.37); Акт прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 на суму 7000, 00 грн (а.с.35), протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги (а.с.38); копію довіреності видану ТОВ «ФК «Ейс» від 29.05.2025 на ім`я адвоката Тараненка А.І., (а.с.34 тильна сторона); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність №4956 від 24.04.2012 видане на ім`я Тараненко А.І. (а.с34); копію ордеру №1584606 на адвоката Тараненко А.І. (а.с.61)

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.

Відповідно до правового висновку, викладеному у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.

Відтак, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, задоволення позову, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до 4000,00 гривень.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2, 4, 12, 76-81, 89, 141, 258,259, 263- 265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 13414 (тринадцять тисяч чотириста чотирнадцять) гривень 23 копійки заборгованості за кредитним договором №247431815 від 25.01.2022, з яких: 11300 гривень заборгованість за тілом кредиту, 2114,23 гривень заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 2442 (дві тисячі чотириста сорок дві) гривні 40копійок судових витрат понесених на сплату судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок судових витрат понесених на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (, юридична адреса: 02175, м.Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005);

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 27.10.2025 року.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська