Справа № 766/1808/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Рядчої Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Рожок О.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

ТОВ «ФК «Ейс» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачки ОСОБА_1 , мотивуючи позов тим, що 25.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено Кредитний договір №738808763, за умовами якого остання отримала позику у розмірі 22200,00 грн. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало, надавши відповідачу позику, а остання умови договору не виконує, внаслідок чого заборгованість складає 29810,04 грн, яка складається з 22199,88 грн заборгованості по кредиту та 7610,16 грн заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом. Позивач просить стягнути вказану заборгованість, оскільки набув право вимоги відповідно до договорів факторингу. Крім того, просить стягнути на свою користь 2422,40 грн сплаченого судового збору та 6000,00 грн витрат на правову допомогу.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

Представник відповідача адвокат В.Токаленко надала до суду відзив, в якому вказала, що на підтвердження своїх повноважень представником позивача надано наступні документи: договір надання правової допомоги № 03/04/24 від 03.04.2024 року, додаткова угода № 4 від 03.04.2024 року до вказаного Договору, Акт прийому-передачі наданих послуг від 03.04.2024 року та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Однак, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало позивачу право вимоги до відповідачки тільки 17.04.2024 року на підставі Договору факторингу № 17/04/24 від 17.04.2024 року. Таким чином, надані адвокатом до суду документи на підтвердження повноважень, оформлені «заднім числом», свідчать про відсутність у нього повноважень на пред`явлення вказаного позову. Додані позивачем додатки не містять підтверджень, що саме ці Правила надання грошових коштів у позику, Алгоритм дій, Порядок дій відповідачка розуміла, ознайомилася та погодилася саме з ними, підписуючи Заявку на отримання грошових коштів в кредит. Відсутність її підпису на цих документах надає можливість надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з нею. Відсутні підстави вважати, що при укладенні Договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» дотрималося вимог, передбачених ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення ОСОБА_1 про умови кредитування та узгодження з нею саме тих умов, які вважало узгодженими ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». У встановлений законом строк відповідачку не було повідомлено ні про укладення 28.11.2018 року Договору факторингу № 28/1118-0 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» і додаткових угод до нього, ні про укладення 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» Договору факторингу № 30/1023-01, ні про укладення 17.04.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» «ЕЙС» Договору факторингу № 17/04/24. У зв`язку з цим вважає, що позивачем не було набуто право вимоги до ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії № 738808763 від 25.12.2021 року. Крім цього, вказала, що заявлена сума компенсації витрат на правничу допомогу є надмірною. Просила, якщо суд не вбачає підстав для повернення позовної заяви, відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача адвокат О.Поляков подав відповідь на відзив, в якому вказав, що відповідачка на офіційному сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» добровільно заповнила заявку про бажання отримати кошти і вказала свої персональні дані. Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV86DN9 25.12.2021 о 06:53:10 год. Відповідачка ввела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Крім того, номер телефону, зазначений в кредитному договорі, заявці на кредит, та на який був надісланий одноразовий ідентифікатор і досі використовується відповідачкою і був зазначений у відзиві на позов. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Щодо направлення письмового повідомлення боржнику щодо зміни сторони кредитора представник зазначив, що кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти). Зазначений обов`язок зберігається за новим кредитором у разі подальшого відступлення права вимоги за відповідним договором. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Представник відповідача адвокат В.Токаленко надала до суду заперечення, в яких вказала, що відсутність підпису відповідачки на документах надає можливість надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з нею. Також представник позивача зазначає, що неповідомлення відповідачки про відступлення права грошової вимоги, не є підставою для звільнення її від виконання Кредитного договору. Однак ОСОБА_1 не вказувала, що має бути звільнена від виконання зобов`язань за Кредитним договором, а вважає, що позивач не набув право вимоги до неї за Договором кредитної лінії № 738808763 від 25.12.2021 року, оскільки у встановлений законом строк її не було повідомлено про укладення договорів факторингу.

Представник позивача адвокат О.Поляков подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що відповідачка усвідомлює свої зобов`язання за кредитним договором, оскільки, у своєму запереченні на відповідь на відзив зазначає: «Однак я не заперечую той факт, що між мною та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір.». Отже, вона визнає факт укладання кредитного договору та зобов`язання за ним. Підписавши кредитний договір одноразовим електронним ідентифікатором Позичальник автоматично підписав паспорт споживчого кредиту, що є невід`ємною частиною цього Договору, а також погодився з правилами до кредитного Договору та усіма умовами кредитного Договору. Позивачем документально підтверджено законність набуття права вимоги за кредитним договором, а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала свої повноваження представнику, яка в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

25.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та відповідачкою було укладено Договір кредитної лінії №738808763.

Згідно умов цього договору кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит, на суму 22200,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».

28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

30.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» було укладено Договір факторингу № 30/1023-01, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

17.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» укладено Договір факторингу №17/04/24, відповідно до умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» відступило право грошової вимоги позивачу до відповідачки за кредитним договором.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.

За положеннями ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18.

Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України).

Відповідно до ст.519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

За таких обставин згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі №761/33403/17 від 22 квітня 2021 року.

У розрізі викладеного, враховуючи сталу практику Верховного Суду, яка регулює правовідносини із відступлення права вимоги (цесії) вбачається, що саме на первісного кредитора покладено обов`язок представити новому кредитору всі документі, які слугували підставою виникнення боргового зобов`язання у боржника, оскільки правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Враховуючи викладене, відступлення права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).

За наявними у справі доказами судом встановлено, що кредитний договір із відповідачкою від 25 грудня 2021 року станом на момент укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу за №28/1118-01 не був укладений, у зв`язку з чим відступлення неіснуючих станом на 28 листопада 2018 року прав вимоги та майнових прав ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» за кредитним договором від 25 грудня 2021 року на користь ТОВ «Таліон плюс», а в подальшому на користь ТОВ "ФК «Онлайн Фінанс" та позивача ТОВ "ФК «Ейс» суперечить ст.514 ЦК України, тобто позивач не набув прав кредитора по договору від 25 грудня 2021 року по відношенню до відповідачки, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 141, 247, 265 ЦПК України, ст.ст. 509, 512-514, 519 ЦК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе,19, офіс 2005, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42986956)

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

СуддяТ. І. Рядча