Провадження №: 2/755/8865/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Мовчан А.С.,

представника позивача в режимі відеоконференції - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Грубник Д.Л. ,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву позивача про відмову від позову та клопотання представника відповідача про постановлення окремої ухвали і відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аніскова Надія Анатоліївна, про зміну черговості спадкування, -

у с т а н о в и в:

01.06.2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аніскова Надія Анатоліївна, про зміну черговості спадкування.

Ухвалою суду від 24.06.2025 року відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

23.07.2025 року до суду надійшла заява позивача про відмову від позову, у якій позивачка посилаючись на положення п. 1 ч. 2 ст. 49, п. 4 ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 256 ЦПК України зазначає, що повідомляє суд про відмову від позову. Правові наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі на цій підставі позивачці зрозумілі, додаткового роз`яснення не потребують. У зв`язку з наведеним позивачка просить закрити провадження у справі.

07.08.2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача, у якому останній просить постановити окрему ухвалу та направити її до органів прокуратури посилаючись на те, що позивачка надала до суду підроблені докази з корисливих мотивів, є підстави вважати, що позивачка (можливо разом зі своїм представником) вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 384 КК України, оскільки підробка доказів імовірно відбулась за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем (ЕСОЗ доступ до якої здійснюється за допомогою програми «Хелсі») групою осіб, неодноразово, під час воєнного стану, є підстави вважати, що такі дії можуть бути кваліфіковані за ч. 5 ст. 361 КК України; окрім того вказані дії пов`язані з незаконним розголошенням лікарської таємниці що може бути кваліфіковано за ст. 145 КК України. Стосовно клопотання позивачки про закриття провадження у справі, сторона відповідача проти закриття провадження не заперечує.

11.08.2025 року до суду надійшла заява представника відповідачки про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у якій представник просить стягнути з позивачки на користь відповідачки понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 45000,00 грн. Вимоги заяви мотивовано тим, що відповідно до ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Позивачкою подано до суду заяву про відмову від позову. Підстави подання такої заяви не пов`язані з задоволенням відповідачкою позовних вимог після пред`явлення позову (вимоги відповідачкою не задовольнялись, оскільки вона проти їх задоволення заперечує). Позивачкою понесені витрати пов`язані з розглядом справи, а саме сплачено 45000,00 грн. за договором про надання правничої допомоги на рахунок АО «Колегія», що підтверджується банківською випискою від 11.08.2025; копією договору про надання правничої допомоги №1202-01 від 12.02.2025 року та Додатку №3 до вказаного договору; звітом про виконання договору про надання правової допомоги від 11.08.2025 із зазначенням конкретних обсягів, видів правничої допомоги, яка надавалась відповідачці у справі, та обсягом витраченого робочого часу на її надання. Представник просить суд при розгляді цієї заяви врахувати, що витрати які заявляються до відшкодування фактично сплачені відповідачкою; витрати є безпосередньо пов`язаними з розглядом справи, визначені у фіксованому розмірі, детально визначені договором про надання правничої допомоги та додатком до нього; відповідають складності справи, необхідності збирання доказів у справі; щодо конкретних видів правничої допомоги їх змісту та обсягу АО «Колегія» надано клієнту (відповідачці у справі) детальний звіт, який підписаний сторонами договору. Представник просить також при розгляді клопотання врахувати неналежну процесуальну поведінку позивачки, якою подано до суду завідомо необґрунтований позов, до якого додано спеціально виготовлені сфальсифіковані (підроблені) докази.

17.09.2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, у якому представник просить відмовити у задоволенні заяви сторони відповідача про відшкодування витрат а професійну правничу допомогу посилаючись на наступне. 23.07.2025 ОСОБА_3 подала до суду заяву про відмову від зазначеного позову. Представник відповідача адвокат Грубник Д.Л. 11.08.2025 подав до суду заяву від 11.07.2025, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені нею витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 45000 грн. Із вимогами заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу представник не згоден та просить відмовити у її задоволенні. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який був рідним дядьком позивачки. В той час як донька ОСОБА_5 , ОСОБА_4 відмовилась від надання допомоги та підтримки батьку, ОСОБА_3 доглядала за дядьком, придбала йому ліки, продукти харчування, відвідувала у лікарні та надавала іншу допомогу, тому вважала за можливе отримання спадщини разом із відповідачкою і з цих підстав звернулась до суду із відповідним позовом. 29.05.2025 ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, але отримала довідку-роз`яснення про наявність у спадковій справі заяви доньки спадкодавця, яка відноситься до першої черги спадкування. 09.06.2025 до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну черговості спадкування та ухвалою від 24.06.2025 у справі відкрито провадження. Підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження було призначено на 13.08.2025. На підтвердження понесених витрат відповідач надала: копії договору про надання правової допомоги №1202-01 від 12.02.2025, додатку №3 до договору та звіту до договору. У звіті від 09.06.2025 представник відповідача посилається на надання правової допомоги у справі №755/10442/25, в той час як договір про надання правової допомоги було укладено ще 12.02.2025, тобто, за чотири місяці до відкриття провадження у справі. Сам Договір не містить предмету договору, обсягу та ціни договору. Адвокатське об`єднання «Колегія» на підтвердження виконання Договору про надання правової допомоги №1202-01 від 12.02.2025 надає суперечливі документи, які не дають можливості встановити сам факт надання правової допомоги у даній справі. У додатку №3 до Договору про надання правової допомоги №1202-01 від 12.02.2025 (далі по тексту Договір) складеного 09.06.2025 зазначено, що правова допомога полягала у наданні консультацій з питань цивільного, сімейного, спадкового, цивільного-процесуального права у справі 755/10442/25 (Дніпровський районний суд м. Києва, суддя Марфіна Н.В.) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну черговості прийняття спадщини; отримання доступу до матеріалів справи та ознайомлення зі справою в електронному вигляді та/або безпосередньо в суді; формування попередньої правової позиції у справі доведення та її погодження з клієнтом; збирання доказів у справі що мають бути подані з відзивом на позов (анкетування клієнта, отримання інформації про осіб, які можуть бути свідками у справі; збирання доказів; підготовка адвокатських запитів та отримання відповіді на них та ін.); підготовка відзиву на позов та інших процесуальних документів у справі; представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції. Винагорода (гонорар) об`єднання визначений у розмірі 45000 грн. Згідно заяви ОСОБА_4 до Дніпровського районного суду м. Києва про існування справи їй стало відомо 10.07.2025 з отриманого повідомлення у Viber та остання просила надати їй копії ухвали про відкриття провадження та інших, якщо такі є. Які обсяги робіт та їх вартість були у додатках №1 та №2 до Договору і коли вони були укладені невідомо. Чому додаток №3 до Договору був укладений через 4 місяці і які послуги надавались у цей період за додатками №1 та №2, чи стосувались вони спору з ОСОБА_3 , чи входить сума 45000 грн. у послуги надані за додатками №1, №2 невідомо. Виписка по рахунку надана не АТ «Універсал банк», банком вона завірена та не може бути підтвердженням сплати грошових коштів ОСОБА_4 . Пунктом 4 Договору передбачена повна попередня оплата, що не узгоджується з наданою випискою. Крім цього, платежі від 23.05.2025 та 09.06.2025 на загальну суму 15000 грн. здійснені до звернення ОСОБА_3 до суду та відкриття провадження у справі. Тобто, зазначену правову допомогу було надано поза провадженням у справі, яке відкрито 24.06.2025 (можливо за додатками №1 №2 до Договору, які не стосуються ОСОБА_3 ), а укладений 12.02.2025 договір про надання правової допомоги №1202-01, по строкам його укладення взагалі не стосується предмету спору, що вказує на надання суду недостовірних документів для безпідставного та неаргументованого стягнення грошових коштів. Такі дії вказують на надуманість на необґрунтоване нарахування послуг які не надавались адвокатом. Крім цього, для захисту своїх прав та інтересів і отримання правової допомоги ОСОБА_3 звернулась до адвоката лише 24.04.2025, що підтверджується ордером адвоката Щербаня Д.М. серія СЕ № 1112544. Дана обставина суперечить укладенню ОСОБА_4 договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 та отриманню по ньому правничої допомоги, або ж така допомога надавалась не відносно спірного питання пов`язаного з ОСОБА_3 , а потім було підготовлено документи для безпідставного стягнення за ненадану правову допомогу. Не зважаючи на ту обставину, що договір про надання правової допомоги від 12.02.2025 укладено до звернення ОСОБА_3 до адвоката за правовою допомогою, до нотаріуса, до суду, а також до відкриття провадження у справі 755/10442/25, сума гонорару в розмірі 45000 грн. була визначена за ведення всієї справи в суді першої інстанції, тобто, було здійснено авансовий платіж. Практика повернення адвокатом гонорару за невиконаним договором обґрунтовується Правилами адвокатської етики, зокрема, на принципах добросовісності та дотримання інтересів клієнта. Адвокат зобов`язаний повернути клієнту вартість, яка не була відпрацьована. Відмова позивача від позову виключає надання правової допомоги в суді, що вказує на необхідність повернення адвокатом гонорару, якщо такий взагалі був сплачений, а не стягнення таких сум з позивача. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.06.2025 у справі №755/10442/25 відкрито провадження та відповідачу встановлено 15 денний строк для подання відзиву на позовну заяву. Вимоги ч. 1 ст. 137 ЦПК України передбачають обов`язок сторони разом з першою заявою по суті спору подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. До таких заяв відноситься і відзив на позовну заяву. Останній день для подання відзиву на позовну заяву припадає на 09.07.2025. Заяву про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені нею витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 45000 грн. представник відповідача подав 11.08.2025, тобто, поза межами строку встановленого судом для подачі відзиву. В строк визначений судом відповідач відзив на позовну заяву з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат не надав та в заяві питання про поновлення строку з обґрунтуванням поважності пропуску строку не ставив, що є підставою для залишення заяви без розгляду. За умови подачі позивачем заяви про залишення позовної заяви без розгляду, яка має розглядатись судом першочергово, подане 08.08.2025 представником позивача клопотання є безпідставним, а його суть є необґрунтованою і переслідує єдину мету - складання безпідставних процесуальних документів з метою подальшого обґрунтування наданих послуг по Договору. У звіті від 11.08.2025 наведено перелік послуг які начебто були надані клієнту по Договору. Адвокатом не надано підтверджень та обґрунтованості визначеного у звіті часу витраченого на зазначені послуги, а саме: не зазначено коли (дати) надано усні консультації і чому саме 3 години часу було потрібно на консультацію без дослідження документів, потім ще й 2 години додаткове інтерв`ю про невстановлених свідків; отримання доступу до матеріалів справи, яка складається із 30 аркушів, та витрата на їх ознайомлення на протязі 3 годин є неаргументованими; у звіті є формальне посилання на опитування в телефонному режимі 5 осіб як ймовірних свідків. Не зазначено дані осіб, яку інформацію вони мали підтвердити, отже, така інформація є непідтвердженою та не може бути допустимою для задоволення заяви. Копії фотографій та знімків листування не надано. Заявлений час компенсації 7 годин є безпідставний та неаргументований; начебто витрачені 4 години на оцінку всіх письмових доказів у справі та складення письмового висновку суперечить звіту. До звіту не долучено письмових висновків щодо кожного доказу, а щодо оцінки письмових доказів, то адвокат вище вже зазначав що витратив на ознайомлення з матеріалами 3 години; адвокатські запити подані без потреби, мають один текст хоча і адресовані до різних установ, що виключає витрату адвокатом 6 годин на їх підготовку; посилання на підготовку протягом 4 годин відзиву на позовну заяву не підтверджується документально; безпідставним є вимагання відшкодувати 2 години витраченого часу на відвідування Нової пошти; 4 години на складення двох клопотань на 3 аркушах є надмірним та безпідставним. Крім цього, в супереч вимогам ч. 3 ст. 137 ЦПК України до заяви про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені нею витрати на надання професійної правничої допомоги не надано детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У заяві відсутнє обґрунтування застосовується забезпечення судових витрат передбачене ч. 4 ст. 137 УЦПК України. Відповідно до ч. 5. ст. 137 КПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, клопотання представника відповідача заявлено безпідставно, неаргументовано та з єдиною метою, отримати від клієнта більшу винагороду. Заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Витрати на правову допомогу явно завищені, що порушує законні права та інтереси позивача та не можуть бути задоволені судом. Судова практика встановлює, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи. Зауваження щодо порушення лікарської таємниці є безпідставним та не є предметом доказування у справі, а представник відповідача вдається до припущень щодо можливої фальсифікації доказів чи незаконності їх отримання.

23.09.2025 року до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача, у яких посилається на наступне. Представник позивачки зазначає, що у звіті від 09.06.2025 представник відповідачки посилається на надання правової допомоги у справі №755/10442/25 в той час як договір було укладено 12.02.2025, тобто за чотири місяці до відкриття провадження у справі, а сам договір не містить предмету договору, обсягу та ціни. Вказана інформація не відповідає дійсності, та не базується на нормах чинного законодавства. По-перше, позивач не надавав до суду звіт від 06.09.2025. Звіт датований 11.08.2025. По-друге, з чого представник позивачки дійшов висновку про відсутність предмету договору, та необхідність зазначення в ньому "обсягу та ціни", є незрозумілим. При уважному прочитанні договору, можна помітити пункт 1, в якому міститься те, про що укладений договір. Нескладно побачити, що предметом договору таки є надання правничої допомоги клієнту. Питання "обсягу та ціни" зникає при ознайомленні зі змістом ст. 638 ЦК, та положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", зокрема з його п. 4. ч. 1 ст. 1 та Розділом IV. Далі представник позивачки зазначає, що додаток №3 до договору про надання правової допомоги складено 09.06.2025, а відповідачка зазначила у заяві при ознайомленні з матеріалами про те, що відповідачці стало відомо про існування справи 10.07.2025 з повідомлення у месенжері Viber, про що вона нібито вказала в своїй заяві. 10.07.2025 року відповідачка подавала заяву до суду в якій зазначила що судове засідання призначено на 13.08.2025 про що їй прийшло повідомлення у месенжер, але поштової кореспонденції від суду вона досі, станом на 10.07.2025 не отримала. Жодного слова про те що вона про існування справи довідалась 10.07.2025 заява не містить. Більше того, у зв`язку з тим, що від нотаріуса було отримано інформацію про подачу позивачкою заяви про прийняття спадщини без наявних на те правових підстав, та зважаючи на те що позивачка особисто повідомляла відповідачці в розмові що звернеться до суду, судовий реєстр постійно відстежувався, і як тільки було зареєстровано позов, справа пройшла авторозподіл, а це сталось саме 09.06.2025, було укладено відповідний додаток №3 до договору в якому і було визначено зміст тої правової допомоги надання якої вбачалось сторонами необхідним у цій справі. З огляду на зазначене, теорії представника позивачки видаються безпідставними. Щодо бажання представника позивачки довідатись які ж обсяги та який зміст правничої допомоги надавався відповідачці відповідно до додатків №1 та №2 до договору, слід зазначити що вказані додатки цієї справи не стосуються. З дозволу клієнтки представник повідомляє, що правнича допомога за вказаними договорами стосувалась первинної консультації у справі (передоплачена вартість якої була зарахована як оплата за надання правничої допомоги відповідно до додатку №3 про що сторони і підписали відповідний звіт); а також надання правничої допомоги у справі щодо оскарження бездіяльності слідчого органу (невнесення заяви про злочин до ЄРДР). Зарахування вартості первинної консультації до вартості правничої допомоги у справі, якщо клієнт скористався такою допомогою після консультації є абсолютно звичною справою. Щодо тверджень представника позивачки, що виписка по рахунку видана не АТ "Універсал банк", представник відповідачки вказує, що виписка сформована в системі "клієнт-банк" вказаного банку, засвідчена належним чином. Дати та порядок здійснення відповідачкою платежів на користь АО "Колегія" не мають значення. Щодо того що відповідачка звернулась до адвоката лише 24.04.2025, а уклала договір про надання правничої допомоги 12.02.2025, це скоріше за все правда. Як мінімум щодо договору який укладала відповідачка. Виглядає незрозумілим, чому шановного представника позивачки дивує факт звернення особи за наданням правничої допомоги після відкриття спадкової справи. Спадщина відрилась у грудні 2024 року, а 03.02.2025 відповідачка відвідувала нотаріуса Аніскову Надію Анатоліївну, яка і порадила звернутись до адвоката, пояснивши це тим, що позивачка, повідомила про намір звернутись до суду, у зв`язку з чим нотаріус не зможе видати свідоцтво про право на спадщину. Ухвалу про відкриття провадження у справі відповідачка отримала особисто 10.07.2025 в суді. Строк на подачу відзиву встановлений вказаною ухвалою становив 15 днів. Тобто закінчувався за правилами обчислення строків 25.07.2025. До закінчення цього строку, а саме 23.07.2025 позивачкою було подано заяву про відмову від позову. Тобто твердження представника позивачки про порушення процесуальних строків відповідачкою спростовується повністю. Позивачка відмовилась від позову, зробила це до спливу строку на подачу відзиву. Саме тому за правилами ч. 2 ст. 142 ЦПК, було подано відповідну заяву про стягнення судових витрат і відповідні докази на її обґрунтування. Додаток №3 містить визначення розміру гонорару у фіксованій сумі, зміст та обсяг видів правничої допомоги наводиться для клієнта довідково, та не обумовлює зміну грошових зобов`язань за договором. Саме адвокат, яким надається правнича допомога, формує свою позицію погоджуючи з клієнтом, зміст правничої допомоги точно не є предметом для обговорення з позицій її "доцільності" з точки зору адвоката опонента. Це є очевидним, оскільки не адвокат позивачки формує, обґрунтовує та доводить позицію відповідачки у справі. Більше того, саме кропітка робота на підготовчому етапі дозволила позивачці прийняти єдино вірне рішення. То чи є виправданою ретельна підготовка доказів та формування обґрунтованої позиції, питання риторичне. У постанові ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі 922/1964/21 (провадження №12-14гс22) ВП ВС вказала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України. Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата ВС виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. ВП ВС також зауважила, що ч. 3 ст. 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Велика Палата ВС дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного в ч. 4 вказаної статті. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. З врахуванням викладеного представник просить задовольнити заяву відповідачки про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в порядку ст. 142 ЦПК.

Представник позивача у підготовчому засіданні підтримав заяву позивачки про відмову від позову, просить закрити провадження у справі, заперечує проти постановлення окремої ухвали з тих підстав, що докази не досліджуються, а сторона відповідача не позбавлена в іншому порядку доводити власні посилання на підроблення доказів. Представник також заперечує проти заяви сторони відповідача щодо стягнення судових витрат з підстав викладених у заяві про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а також зазначає, що позивачка звернулась до суду після смерті її дядька оскільки вона його доглядала, а донька померлого самоусунулась, натомість після вивчення доказів стало зрозуміло, що їх мало і саме тому позивачка відмовилась від позову.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечує проти закриття провадження у справі через відмову позивачки від позову, при цьому просить постановити окрему ухвалу в зв`язку з поданням стороною позивача підроблених доказів. Представник вважає безпідставними заперечення сторони позивача проти його заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, просить заяву задовольнити з підстав викладених у ній та додаткових письмових поясненнях і стягнути з позивачки на користь відповідачки 45000,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу. Представник вважає, що суду надано всі необхідні докази для здійснення розподілу відповідних судових витрат, наголошує на тому, що розмір гонорару визначений у фіксованій сумі, яку відповідачка сплатила на користь адвокатського об`єднання, крім того наявний звіт про надану правничу допомогу.

Суд, вивчивши зміст заяви про відмову від позову, клопотання про постановлення у справі окремої ухвали та клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, вислухавши пояснення представників сторін, приходить до наступного висновку.

Положеннями п. 1 ст. 49 ЦПК України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Статтею 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Суд приймає відмову позивачки від позову, оскільки це не суперечить закону та не стосується прав і інтересів осіб, які не брали участі у справі, а положення п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та ч. 1 ст. 49 ЦПК України не визначають конкретних підстав, які мають бути наявними для можливості реалізації позивачем свого права на відмову від позову, тобто цивільний процесуальний закон надає стороні позивача абсолютне право відмовитись від свого позову на будь-якій стадії судового розгляду.

Згідно ч. 6 ст. 49 ЦПК України, суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно ч. 5 ст. 206 ЦПК України, суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Отже, цивільним процесуальним законом чітко визначені випадки у яких суд не приймає відмову позивача від позову, і такі обставини у цій справі відсутні.

Тому встановивши відсутність підстав для відхилення заяви позивача про відмову від позову, суд має прийняти таку відмову і відповідно закрити провадження у справі.

Стосовно вимог сторони відповідача про постановлення у справі окремої ухвали, суд дійшов висновку, що відповідне клопотання не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 262 ЦПК України передбачено: 1. Суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу; 2. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. 3. Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення. 4. Суд постановляє окрему ухвалу щодо свідка, експерта чи перекладача у разі виявлення під час розгляду справи відповідно неправдивих показань, неправдивого висновку експерта чи неправильного перекладу, підробки доказів та направляє її прокурору чи органу досудового розслідування.

Постановлення окремої ухвали на підставі ст. 262 ЦПК України є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком.

Окрема ухвала суду - це процесуальне судове рішення, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення.

Отже, підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час саме судового розгляду конкретної справи встановлено певне правопорушення.

Водночас, у цій справі суд навіть не приступив до вирішення спору. Судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення у справі підготовчого засідання, однак жодного навіть підготовчого засідання з розгляду відповідного спору проведено не було, адже позивачем було подано заяву про відмову від позову і лише в цій частині суд вирішував справу.

Натомість можливість постановлення окремої ухвали пов`язано з виявленням порушень закону під час судового розгляду справи, тобто в момент розгляду справи по суті коли здійснюється дослідження доказів і суд надає їм оцінку, в тому числі і на предмет їх достовірності.

Ураховуючи викладене, клопотання сторони відповідача про постановлення у справі окремої ухвали не підлягає до задоволення, оскільки справа перебуває на стадії підготовчого провадження і на цій стадії суд не здійснює дослідження доказів і не надає їм оцінки.

Стосовно клопотання представника відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення такого клопотання, ураховуючи наступне.

Установлення обставин, які спонукали позивача звернутись із заявою про відмову від позову мають вплив на здійснення розподілу судових витрат у зв`язку з прийняттям судом відмови від позову та закриття провадження у справі.

Так, ч. 3 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Із матеріалів справи убачається, що відмова позивача від позову не була наслідком задоволення позовних вимог відповідачем, і як пояснив представник позивачки, фактично відмова від позову була викликана тим, що сторона позивача, на її думку, зібрала недостатньо доказів для можливості задоволення позовних вимог.

Відтак, за положеннями ч. 3 ст. 142 ЦПК України, сторона відповідача має право на відшкодування понесених нею судових витрат (зокрема, на професійну правничу допомогу) за рахунок позивача.

Позовна заява надійшла до суду шляхом формування в системі «Електронний суд» 01.06.2025 року, а згідно Протоколу розподілу судової справи між суддями від 09.06.2025 року, справу передано в провадження судді Марфіної Н.В.

Як убачається з матеріалів справи, 19.06.2025 року до суду надійшла заява представника відповідачки адвоката Грубник Д.Л. про внесення даних сторони відповідача до електронної системи та ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

Ухвалою суду від 24.06.2025 року відкрите провадження у справі.

10.07.2025 року відповідачка звернулась до суду із заявою, у якій зазначала, що в електронному вигляді їй надійшло повідомлення про дату призначеного у справі засідання, однак жодного документу від суду вона не отримувала.

У матеріалах справи наявні ордери видані АО «Колегія» на представлення інтересів ОСОБА_4 адвокатом Грубник Д.Л. згідно договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 року №1202-01 від 02.04.2025 року та від 23.05.2025 року.

Убачається, що 12.02.2025 року між АО «Колегія» та ОСОБА_4 був укладений договір про надання правової допомоги №1202-01 від 12.02.2025 року, згідно якого:

- 1. Об`єднання зобов`язується надати клієнту правову допомогу, зміст та обсяг якої визначеного договором та додатками до нього, а клієнт, в свою чергу, зобов`язується оплатити надання правової допомоги на визначених цим договором умовах;

- 2. Зміст, обсяг та інші умови правової допомоги, яка надається клієнту за цим договором визначаються відповідними додатками до цього договору;

- 4. За надання правової допомоги за цим договором клієнт сплачує об`єднанню винагороду (гонорар) розмір якої визначено додатком до цього договору, та компенсувати витрати об`єднання на надання клієнту правової допомоги. Витрати на надання правової допомоги, узгоджені сторонами у письмовій формі, є обов`язковим до сплати на умовах їх повного авансування клієнтом.

Згідно Додатку №3 від 09.06.2025 року до Договору про надання правової допомогу №1202-01 від 12.02.2025 року, правова допомога, що надається за договором: надання консультацій з питань цивільного, сімейного, спадкового, цивільно-процесуального права у справі №755/10442/25 (Дніпровський районний суд м. Києва, суддя Марфіна Н.В.) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну черговості прийняття спадщини; отримання доступу до матеріалів справи та ознайомлення зі справою в електронному вигляді та/або безпосередньо в суді; формування попередньої правової позиції у справі, доведення та її погодження з клієнтом; збирання доказів у справі, що мають бути подані з відзивом на позов (анкетування клієнта, отримання інформації про осіб, які можуть бути свідками у справі; збирання доказів; підготовка адвокатських запитів та отримання відповіді на них та ін.); підготовка відзиву на позов та інших процесуальних документів у справі; представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції. Винагорода (гонорар) об`єднання: Розмір винагороди (гонорару) Об`єднання за надання правової допомоги клієнту відповідно до цього додатку складається з таких частин: надання правничої допомоги відповідно до цього додатку складається з таких частин: надання правничої допомоги відповідно до цього додатку, за виключенням участі у судових засіданнях (фіксований гонорар) становить 45000,00 грн.; представництво клієнта під час розгляду справи в суді першої інстанції (участь у судових засіданнях) становить 5000,00 грн. за одне судове засідання. Оплата фіксованої частини гонорару здійснюється клієнтом в повному обсязі до першого судового засідання у справі; оплата гонорару за участь в судовому засіданні - у триденний строк після такого засідання.

11.08.2025 року АО та відповідачка підписали Звіт про виконання договору про надання правової допомоги №1202-01 від 12.02.2025 року (відповідно Додатку №3 до Договору від 09.06.2025 року), згідно якого, об`єднанням було надано наступну правову допомогу у справі №755/10442/25 (Дніпровський районний суд м. Києва, суддя Марфіна Н.В.) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну черговості прийняття спадщини:

- надано усні консультації з питань цивільного, сімейного, спадкового, цивільно-процесуального права загальним обсягом 3,0 год.;

- отримано доступ до матеріалів справи та здійснено ознайомлення із нею, обсяг витраченого робочого часу - 3,0 год.;

- проведено додаткове інтерв`ю з клієнтом, з`ясовано коло можливих свідків, інформацію якою вони володіють та/або можуть володіти, яка є релевантна справі, отримано інші відомості та документи у справі, обсяг витраченого робочого часу - 2,0 год.;

- в телефонному режимі опитано 5 осіб, про яких клієнтом повідомлено як про потенційних свідків у справі, проведено опитування щодо відомих їм обставин; здійснено опитування за допомогою (в електронній формі) одного свідка (особи яка проживала разом із спадкодавцем та має найбільший обсяг інформації, що спростовує доводи позивачки), а також отримано від свідка фотографії та знімки екрана (листування зі спадкодавцем), отримано згоду на надання до суду письмової заяви свідка та за необхідності участі в судовому засіданні (дачі пояснень) в режимі відеоконференції - обсяг витраченого робочого часу - 7,0 год.;

- надано оцінку всім письмовим доказам у справі з письмовим висновком щодо кожного доказу - 4,0 год.;

- з метою отримання доказів для подачі відзиву та перевірки доказів доданих позивачкою до позову підготовлено та подано адвокатські запити (начальнику Деснянського УП ГУНП у м. Києві (два запити щодо кримінального провадження №000046 від 20.06.2025 - щодо протиправного заволодіння транспортним засобом належним спадкодавцю); Голові Національної служби здоров`я України, в.о. керівника ДП «Електронне здоров`я», керівнику КНП «КДЦ» Деснянського району м. Києва (щодо підроблення позивачкою доказів у справі); отримано відповіді на запити - 6,0 год.;

- на підставі отриманих доказів підготовлено відзив на позов (не подавався у зв`язку із тим, що позивачка вийшла на зв`язок повідомивши про своє бажання відмовитись від позову) - 4,0 год.;

- за погодженням з клієнтом, комунікація з позивачкою щодо відмови від позовної заяви, перевірка факту подачі через відділ діловодства суду позивачкою відповідної заяви; отримання від позивачки новою поштою правовстановлюючих документів на квартиру та ключів від неї (отримано, конверт збережено закритим, зважаючи на необхідність фіксації доказів у кримінальному провадженні), всього - 2,0 год.;

- підготовка клопотання про розгляд справи без участі клієнта, згоди на закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивачки від позову; клопотання про відшкодування витрат на надання правничої допомоги - 4,0 год.

У звіті також зазначено, що підписанням цього звіту, сторони підтверджують факт повного та належного виконання об`єднанням умов договору в частині, визначеної Додатком №3, а також виконання клієнтом грошових зобов`язань обумовлених вказаним додатком в повному обсязі в сумі 45000,00 грн.

Зі змісту банківської виписки по рахунку АО «Колегія» вбачається, що за договором №1202-01 від 12.02.2025 року, відповідачкою було сплачено на користь об`єднання: 23.05.2025 року - 5000,00 грн.; 09.06.2025 року - 10000,00 грн.; 04.07.2025 року - 15000,00 грн.; 16.07.2025 року - 15000,00 грн.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положеннями ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18)).

Відповідно особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У пункті 6.5 постанови від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 Верховний Суд зробив висновок, що «за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу)».

Разом з цим, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним порівняно з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Суд звертає увагу, що у звіті стосовно наданої об`єднанням правової допомоги вказано також підготовку клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з цим, у постанові Верховного Суду в справі 02 лютого 2024 року у справі №910/9714/22 зазначено, заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. З огляду на що, подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Ураховуючи наведене вище, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду погоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №914/1564/20 та у додаткових постановах від 20.09.2023 у справі №922/838/22, від 14.09.2023 у справі №911/3076/21, від 06.09.2023 у справі №914/131/22, від 30.08.2023 у справі №911/3586/21, від 25.07.2023 у справі №914/4092/21, від 07.02.2023 у справі №922/4022/20, від 23.08.2022 у справі №909/328/18, від 05.07.2022 у справі №910/10507/21 щодо застосування статей 123, 126 ГПК України, про те, що заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Також у звіті вказано про надання правничої допомоги у вигляді підготовки відзиву на позовну заяву, однак такий відзив до клопотання про здійснення розподілу судових витрат на підтвердження проведення робіт з підготовки відзиву, не додано, а також не додано підтверджуючих результатів опитування свідків, про які йдеться у звіті.

З огляду на наведені вище принципи розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням заперечень сторони позивача про те, що розмір витрат на професійну правову допомогу є завищеним та неспівмірним, суд вважає, що співмірним, розумним і необхідним в межах перегляду цієї справи в суді першої інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

На переконання суду, розмір витрат на правничу допомогу в сумі 45000 грн. не відповідає засадам цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на те, що фактично у цій справі проведене лише одне засідання з вирішення питання про прийняття відмови позивачки від позову та вирішення клопотань сторони відповідача.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Саме зазначений розмір судових витрат відповідатиме критеріям реальності та співмірності зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Враховуючи характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, їх дійсність та необхідність, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд вважає, що на користь позивачки підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Посилання сторони відповідача на неналежну процесуальну поведінку позивачки, подання завідомо безпідставного позову та підроблених доказів суд до уваги не приймає, оскільки таких обставин суд не встановив.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 15, 43, 49, 81, 133, 137, 141, 142, 206, 255, 256, 262, 259-261, 353 -355 ЦПК України, ст. 3 ЦК України, ст. 59 Конституції України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Прийняти відмову позивача від позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аніскова Надія Анатоліївна, про зміну черговості спадкування.

Провадження у справі №755/10442/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аніскова Надія Анатоліївна, про зміну черговості спадкування - закрити.

У задоволенні клопотання представника відповідача про постановлення у справі окремої ухвали - відмовити.

Клопотання представника відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати пов`язані з отриманням професійної правничої допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В іншій частині клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 29.10.2025 року.

Суддя -