Справа № 513/1043/25
Провадження № 2/513/868/25
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю: секретаря судового засідання Филипчук Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

До Саратського районного суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, разом з клопотанням про витребування доказів, яка 18 серпня 2025 року передана в провадження судді Рязанової К.Ю. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовна заява обґрунтована тим, що 04 квітня 2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 1942799, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 1050,00 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів в розмірі 1,99% в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 06 квітня 2021 року між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №1942799 до Договору позики №1942799, за умовами якої Позичальник збільшує суму позики на 2 950,00. Таким чином, загальний розмір Позики становить 4 000,00. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису v8Ti3NTh3E, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позикодавець на виконання умов Договору позики №1942799 від 04 квітня 2021 року та Додаткової угоди до Договору позики, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4 000,00 за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Щодо нарахування процентів на строк договору позики позивач зазначив наступне. Відповідно до п. 4.2. договору позики №1942799, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування. Слід зазначити, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (ресурс Позикодавця), отримання одноразового ідентифікатора, входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без надання Відповідачем особистої інформації (ідентифікаційного коду, паспортних даних, адреси реєстрації, банківської карти для зарахування коштів тощо) та без попереднього погодження оферти договору позики та правил надання грошових коштів у позики - укладання договору позики технічно не можливе, що у свою чергу відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Враховуючи викладені вище умови Договору позики №1942799 від 04 квітня 2021 року та додаткової угоди, заборгованість останнього за договором позики складає 13 384,60 грн, зокрема: 4 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 384,60 грн - сума заборгованості за відсотками.

Отже, Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами - не виконав ні перед Позикодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «Фінпром Маркет», що набуло право вимоги за договором позики №1942799 на підставі договору факторингу.

У подальшому, Позикодавцем/Первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище Договором позики, зокрема:

26 жовтня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали Договір факторингу № 2 610 від 26 жовтня 2021 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1942799 від 04 квітня 2021 року.

03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1942799 від 04 квітня 2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03 квітня 2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 13 443,59 грн, з яких: 4 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 443,59 грн - сума заборгованості за відсотками.

Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 28 серпня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

09 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що викладені в позовній заяві, ними не визнаються частково з наступних причин: Згідно із частиною 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", ці категорії військових звільняється від сплати нарахованих банками відсотків за користування кредитами на період проходження військової служби в умовах особливого періоду, у зв`язку з чим, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Разом з цим, відповідачем до відзиву надано довідку № 2488/235/2/639 від 09 вересня 2025 року, підписану командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , відповідно до якої, солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 з 13 березня 2025 року по теперішній час.

18 вересня 2025 року на адресу суду надійшла відповідь з АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0./7-250908/8026-БТ від 14 вересня 2025 року на виконання ухвали суду від 28 серпня 2025 року.

11 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» від директора ТОВ «Фінпром Маркет» Гедзь О.В. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого, директор зазначає, що відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Статтю 14 цього Закону було доповнено пунктом 15 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року №1275-VІІ. Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону №1275-VІІ передбачено поширення дії, зокрема, підпункту 3 пункту 4 розділу І цього Закону на військовослужбовців із початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. З копії довідки №2488/235/2/639 від 09 вересня 2025 року яка долучена Відповідачем, вбачається що Відповідачу зазначене посвідчення видане 09 вересня 2025 року та підтверджує, що Відповідач дійсно проходить військову службу, проте не встановлює періоду проходження військової служби, зокрема в період нарахування процентів. Таким чином, проценти за користування кредитом/позикою не нараховуються на час проходження військової служби, проте Відповідачем не долучено до матеріалів цивільної справи доказів, які підтверджують проходження військової служби в період з 05 квітня 2021 року по 02 серпня 2021 року (період нарахування процентів за договором позики №1942799) - не долучено, а отже на думку позивача доводи відповідача враховуючи документи надані на даному етапі - не заслуговують до уваги. Слід зазначити, що Відповідач - доказів на підтвердження або спростування позовних вимог позивача до відзиву долучено не було, а тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами Позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключною компетенцією суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив суд його задовільнити.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, 09 вересня 2025 року ним був поданий відзив на позовну заяву, в якому він з позовними вимогами погодився частково, та просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив таке.

Судом встановлено, що 04 квітня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики № 1942799 шляхом підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором 6QSBaFt21b, що підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

Відповідно до п. 1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики.

Згідно із п. 2 договору позики, сума позики 1050,00 грн, строк договору 30 днів, процентна ставка (базова)/день становить 1,99 %. Дата надання позики 04 квітня 2021 року, дата повернення 04 травня 2021 року. Орієнтовна загальна вартість позики 1361,85 грн.

Пунктом 3 договору позики встановлено, що проценти нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та повернення на залишок позики.

Згідно із п. 4.1 договору позики позичальник ознайомився на сайті http://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до п. 4.2 договору позики позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті позикодавця, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації йому зрозумілі.

Пунктом 5 договору позики передбачено, що цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень ЗУ «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що договір позики між сторонами був укладений в електронній формі, який відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» відповідає вимогам закону.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Матеріали справи містять докази того, що при підписанні договору позики ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором 6QSBaFt21b.

На підтвердження правомірності нарахування процентів за договором позивачем надано Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» протокол № 11/02/2021 від 11 лютого 2021 року. Вказаним документом, визначені, зокрема відповідальність сторін за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри, порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтвердження, що саме цю редакцію Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, наявна у справі роздруківка Правил належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позикодавця), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджується висновками у постановах Верховного Суду України і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Так, Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року (справа №1-12/2013) зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», щодо повідомлення про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності, розумності і уможливив би покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Відповідно до довідки № КД-000037275/ТНПП від 15 липня 2025 року ТОВ «ФК «Фінекспрес», яка надана ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «ФК «Фінекспрес», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (Рішення НБУ про включення до Реєстру платіжної інфраструктури та видачу ліцензії від 27 квітня 2023 року №21/764-рк), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код за ) відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 1) дата 06 квітня 2021 року; 2) номер платежу 79360923-caa6-4b83-a1ff-1bf07f83af79; 3) сума 2950,00 грн; 4) отримувач № НОМЕР_2 .

Відповідно до копії платіжної інструкції/операції ef830ed8-c93c-4923-8add-287a4bf4bd61 від 04 квітня 2021 року, отримувачем є платіжний інструмент НОМЕР_2 . Деталі транзакції: сума 1050,00 грн, дата та час прийняття до виконання 04 квітня 2021 року, дата та час здійснення операції 04 квітня 2021 року.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку про отримання відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі вищевказаного договору.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно із ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно із ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

26 жовтня 2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» («Клієнт») та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» («Фактор») укладено Договір факторингу № 2610.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 26 жовтня 2021 року до Договору факторингу № 2610, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 1942799 від 04 квітня 2021 року у загальній сумі 13443,59 грн з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9443,59 грн - сума заборгованості по процентам за користування кредитом.

03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» («Клієнт») та ТОВ «Фінпром Маркет» («Фактор») укладено Договір факторингу №030423-ФК.

Відповідно до Реєстру боржників від 03 квітня 2023 року до Договору факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 1942799 від 04 квітня 2021 року у загальній сумі 13443,59 грн з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9443,59 грн - сума заборгованості по процентам за користування кредитом.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Договором позики № 1942799 від 04 квітня 2021 року, складеного ТОВ «Фінпром Маркет» за період з 04 квітня 2021 року по 03 серпня 2025 року, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором у строки, визначені договором, щодо повернення кредиту та нарахованих процентів належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в загальній сумі 13384,60 грн, з яких: 4000,00 грн - заборгованість за тілом позики; 9384,60 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. І незважаючи на те, що сторони в кредитних договорах визначили, що проценти нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку.

Відповідно до положень п. 2 Договору позики № 1942799 від 04 квітня 2021 року: строк позики (строк договору) становить 30 днів; дата повернення позики (останній день) 04 травня 2021 рік.

За умовами договору сторони встановили строк кредитування до 04 травня 2021 року, однак ТОВ «Фінпром Маркет» просить суд стягнути з відповідача проценти за користування коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку по 02 серпня 2021 року включно, при цьому у позовній заяві, як на підставу правомірності нарахування процентів у період з 04 квітня 2021 року по 04 травня 2021 року, посилається на положення п. 4.2 Договору позики та п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), які затверджені Рішенням Загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» протокол №11/02/2021 від 11 лютого 2021 року.

Згідно із п. 6.5 вказаних Правил, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожен день понадстрокового користування позикою (або її частиною) починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Разом з тим, Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), які затверджені Рішенням Загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» протокол №11/02/2021 від 11 лютого 2021 року, що додані позивачем ТОВ «Фінпром Маркет» до позовної заяви, не містять підпису відповідача ОСОБА_1 , у тому числі і у виді електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

За вказаних обставин, суд дійшов до висновку, що позивачем ТОВ «Фінпром Маркет» не доведено належними та допустимими доказами, що сторонами договору позики № 1942799 від 04 квітня 2021 року погоджено нарахування відсотків за понадстрокове користування отриманими у позику коштами, тобто після 04 травня 2021 року.

Оскільки Договором позики № 1942799 від 04 квітня 2021 року визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом даного строку первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мав право нараховувати відповідачу ОСОБА_1 передбачені цим договором проценти.

Відповідно до вищенаведеного та правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 розмір процентів за договором буде дорівнювати 2388,00 грн (4000,00 грн основного боргу х 30 днів дії договору х 1,99 % процентної ставки за добу).

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування позикою у сумі 2388,00 грн.

Щодо заперечення відповідача про стягнення з нього відсотків за користування позикою, суд зазначає таке.

Так положеннями пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

Згідно з наданою відповідачем довідкою № 2488/235/2/639 від 09 вересня 2025 року, підписану командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , відповідно до якої, солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 з 13 березня 2025 року по теперішній час, тобто після закінчення нарахування відсотків за позикою.

Отже, матеріали справи не містять відповідних документів як доказів звільнення ОСОБА_1 від нарахування процентів за користування позикою, в розумінні пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань за вищевказаним договором позики, у строки, встановлені цим договором, належним чином не виконав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики № 1942799 від 04 квітня 2021 року в загальному розмірі 6388,00 грн, з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2388,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1156,13 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам).

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 4,5ст. 137 ЦПК України).

01 листопада 2024 року між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір № 01-11/2024 про надання правничої допомоги. У вказаному договорі визначено загальний предмет договору та загальні формулювання правової допомоги, яка надається адвокатом. Згідно акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, який як вбачається з Акту №14-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 01 листопада 2024 року за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року, який складений адвокатом Ткаченко Ю. О. та ТОВ «Фінпром Маркет», за період з 18 квітня 2025 року по 19 травня 2025 року послуги з правничої допомоги надані адвокатом якісно і повному обсязі, зокрема по боржнику ОСОБА_1 : надана послуга - вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів (у разі відсутності у клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви, вартість наданої послуги 500 грн; надана послуга - підготовка/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі (клієнт самостійно подає позовну заяву до суду у зручний для клієнта спосіб в електронній або письмовій формі, вартість наданої послуги 3 000 грн.

Відповідно до платіжної інструкція кредитного переказу коштів № 579934713.1 від 19 травня 2025 року, ТОВ «Фінпром Маркет» перерахувало ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 399000 гривень 00 копійок, як оплата згідно акту №14-П приймання наданої правничої допомоги від 19 травня 2025 року за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року без ПДВ.

З огляду на те, що позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено частково тому з відповідача на користь позивача, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1670,55 грн.

Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 628, 629, 634, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 259, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики № 1942799 від 04 квітня 2021 року у розмірі 6388 (шість тисяч триста вісімдесят вісім) гривень 00 копійок, з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2388,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1156 (одна тисяча сто п`ятдесят шість) гривень 13 копійок та на професійну правничу допомогу в розмірі 1670 (одна тисяча шістсот сімдесят) гривень 55 копійок.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», , місцезнаходження: вул. Михайла Стельмаха, буд. 9А, оф. 204, м. Ірпінь;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя К. Ю. Рязанова