ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 674/196/25

Провадження № 22-ц/820/1954/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Плінська І.П.,

з участю представника позивача Наталюка Н.М.,

представниці відповідача Трубай І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до Торгівельно-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Сантекс» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 19 червня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Торгівельно-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Сантекс» (далі ТОВ «Сантекс», підприємство) про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

ОСОБА_1 зазначив, що 29 лютого 2024 року близько 12 години з ним як працівником ТОВ «Сантекс» стався нещасний випадок на виробництві. Під час нарізання на свердлильному верстаті різьби протяжки муфти праву руку позивача через рукавицю затягнуло у свердлильний верстат, в результаті чого він отримав травму руки. Згідно з актом розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П від 5 квітня 2024 року (затверджений 10 квітня 2024 року) нещасний випадок стався через порушення вимог законодавства про працю з боку директорки підприємства ОСОБА_2 , яка не здійснила контроль за дотриманням працівником вимог безпеки під час експлуатації свердлильного верстата, а також з боку позивача, який користувався рукавицями під час робіт, де є небезпека захоплення їх обертовими частинами. Внаслідок отриманих травм позивач з лютого до листопада 2024 року проходив лікування та втратив 15% професійної працездатності. Порушення трудових прав позивача призвели до його моральних страждань, втрати нормальних зв`язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з ушкодженням здоров`я він відчував біль, перебував на лікуванні, зазнав хірургічного втручання. Розмір завданої йому моральної шкоди склав 150 000 грн.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТОВ «Сантекс» на свою користь 150 000 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 19 червня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Сантекс» на користь ОСОБА_1 30 000 грн моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Сантекс» на користь держави 240 грн судового збору.

Суд керувався тим, що внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_1 зазнав ушкодження здоров`я, а тому ТОВ «Сантекс» як роботодавець має відшкодувати йому моральну шкоду. Враховуючи ступінь вини самого позивача, який виконував роботу з порушенням техніки безпеки, а також характер правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, вимоги розумності та справедливості, ОСОБА_1 слід присудити моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру суми відшкодування та стягнути з відповідача на свою користь 150 000 грн моральної шкоди посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в результаті нещасного випадку на виробництві ОСОБА_1 зазнав ушкодження здоров`я та втратив професійну працездатність. Оскільки нещасний випадок стався під час виконання ОСОБА_1 трудових обов`язків, то мають місце підстави для покладення на ТОВ «Сантекс» обов`язку з відшкодування шкоди. Порушення трудових прав ОСОБА_1 призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 30 000 грн не відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних і душевних страждань ОСОБА_1 . Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про часткову обґрунтованість позову.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Сантекс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства.

Наказом №1/К від 27 лютого 2024 року ОСОБА_1 прийнято на роботу свердлувальником у ТОВ «Сантекс» з 27 лютого 2024 року. Того ж дня ОСОБА_1 пройшов інструктаж з охорони праці.

29 лютого 2024 року близько 12 години ОСОБА_1 на робочому місці здійснював нарізання різьби протяжки муфти на свердлильному верстаті. При цьому він працював у рукавицях. Під час роботи праву руку ОСОБА_1 через рукавицю затягнуло у свердлильний верстат, у результаті чого він отримав травму руки.

Згідно з актом розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П від 5 квітня 2024 року (затверджений 10 квітня 2024 року) нещасний випадок із свердлувальником ОСОБА_1 стався під час виконання трудових обов`язків. Тому відповідно до вимог підпунктів 1, 2 пункту 52 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337, цей нещасний випадок є таким, що пов`язаний із виробництвом. Особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці: ОСОБА_2 , директорка ТОВ «Сантекс», яка не здійснила в повній мірі контроль за дотриманням ОСОБА_1 вимог безпеки під час експлуатації свердлильного верстата; свердлувальник ОСОБА_1 , який виконував роботи у рукавицях на свердлильному верстаті, де є небезпека захоплення їх обертовими частинами.

Протягом лютого-листопада 2024 року у зв`язку з трудовим каліцтвом ОСОБА_1 перебував на лікуванні та зазнав хірургічного втручання.

Рішенням Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії від 25 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано таким, що втратив 15% професійної працездатності.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як передбачено частиною першою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

В силу статті 153 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, крім випадків укладення між працівником та власником або уповноваженим ним органом трудового договору про дистанційну роботу. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина перша статті 160 КЗпП України).

Згідно з частиною першою статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Із положень статті 237-1 КЗпП України слідує, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як передбачено частиною восьмою статті 30 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпілий має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

Особа, якій завдано збитків ушкодженням здоров`я, має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди. Така шкода відшкодовується потерпілому у встановленому судом розмірі.

При цьому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Також суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Питання компенсації моральної шкоди особі незалежно від того, в якій сфері життя чи діяльності вони виникають, підпадають під регулювання Цивільного кодексу України, який є основним актом цивільного законодавства України.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 червня 2021 року (справа №235/3191/19), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Також у цій постанові Верховний Суд зазначив, що акт за формою Н-1 складається, якщо в ході розслідування нещасного випадку комісією (спеціальною комісією) встановлено, що такий нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. Такий акт є доказом вини власника. Наявність акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 свідчить про те, що особою, яка допустила порушення, в тому числі і обов`язку з контролю за додержанням працівником вимог нормативних актів про охорону праці, є власник підприємства.

За змістом указаного висновку Верховного Суду винні дії потерпілого не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я від нещасного випадку, що стався на виробництві, оскільки такі дії потерпілого підлягають врахуванню при визначенні розміру моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди суд має врахувати факт наявності вини потерпілого від нещасного випадку, характер та обсяг страждань позивача з урахуванням їх тривалості й тяжкість, виходячи із засад розумності, пропорційності та справедливості.

Зібрані докази вказують на те, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 29 лютого 2024 року близько 12 години на робочому місці за місцезнаходженням ТОВ «Сантекс», є таким, що пов`язаний із виробництвом.

За наслідками цього нещасного випадку ОСОБА_1 зазнав ушкодження здоров`я та втратив працездатність.

Причиною трудового каліцтва ОСОБА_1 послужили нездійснення роботодавцем належного контролю за додержанням працівником вимог нормативних актів про охорону праці, а також недотримання самим працівником (потерпілим) заходів щодо охорони праці та техніки безпеки.

Ці обставини встановлені актом розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П від 5 квітня 2024 року (затверджений 10 квітня 2024 року), який сторонами не був оспорений.

Ушкодження здоров`я ОСОБА_1 призвело до його душевних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що порушення трудових прав ОСОБА_1 призвело до його моральних страждань, а оскільки ці порушення допущені роботодавцем, то підприємство зобов`язане відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, судом враховано характер правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань потерпілої, вимоги розумності та справедливості. Також суд врахував ступінь вини самого ОСОБА_1 , який грубо порушив норми з охорони праці та техніки безпеки.

Висновок суду першої інстанції про присудження з ТОВ «Сантекс» на користь ОСОБА_1 30 000 грн моральної шкоди є правомірним.

На думку суду апеляційної інстанції, вказана сума є належною компенсацією завданої ОСОБА_1 моральної шкоди, що сприятиме відновленню його порушених прав.

Посилання ОСОБА_1 на неправильність визначення судом розміру моральної шкоди є безпідставними.

Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а також правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення норм процесуального права та недотримання норм матеріального права не відповідають закону.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування та зміни в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 19 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2025 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Посунько Г.А.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 30