Справа № 443/833/25 Головуючий у 1 інстанції: Равлінко Р.Г
Провадження № 22-ц/811/2680/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Василюк Валерії Валеріївни на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 19 червня 2025 року в складі судді Равлінко Р.Г. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

встановив:

У травні 2025 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 . Батьком дитини зазначений ОСОБА_1 - відповідач по справі, а матір`ю дитини позивачка ОСОБА_2 . На даний час ОСОБА_3 є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Львівському державному університеті внутрішніх справ. Згідно із довідкою, Львівський державний університет внутрішніх справ підтверджує про те, що ОСОБА_3 дійсно є студенткою першого курсу денної форми навчання рівня вищої освіти «Бакалавр» Навчально-наукового інституту права та правоохоронної діяльності. Навчання за кошти фізичної особи. Закінчення навчання - 30.06.2027. Навчання дитини у Львівському університеті внутрішніх справ потребує систематичних фінансових витрат на протязі всього навчання. Оскільки відповідач ОСОБА_1 працює, однак матеріальної допомоги дочці не надає, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом. Просила позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 19 червня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у Львівському державному університеті внутрішніх справ в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 23.05.2025 і до досягнення дочкою двадцяти трьох років або припинення навчання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якого подала адвокат Василюк В.В..

Скаргу обґрунтовує тим, що погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у зв`язку з навчанням його дитина потребує матеріальної допомоги, однак не погоджується з визначеним судом розміром аліментів.

Зазначає, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Однак, визначаючи розмір аліментів в 1/4 частці від заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції не взяв до уваги матеріальне становище платника аліментів. Так, він є працездатним, може надавати допомогу своїй дитині та таку надає, однак судом не було враховано, що він створив нову сім`ю, в якій він та його цивільна дружина виховують трьох дітей. Вони є повністю на його утриманні. Забезпечення гідного існування для всіх його дітей вимагає справедливого розподілу доходів. У сьогоднішніх умовах сплата 1/4 частки заробітку суттєво обмежує можливість утримання інших трьох дітей.

Крім того, відповідач щомісячно надає фінансову допомогу своїм батькам-пенсіонерам, які не мають достатнього пенсійного забезпечення, часто хворіють, а тому всі витрати пов`язані з оплатою комунальних послуг, купівлею ліків, придбання продуктів харчування та необхідних речей для сім`ї несе саме відповідач.

Додає, що відповідач не ухиляється від обов`язку утримувати свою дитину, а навпаки має намір і надалі здійснювати виплати, однак у межах, які дозволяють йому одночасно забезпечувати й інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків.

Вважає, що зменшення розміру аліментів до 1/10 забезпечить баланс між законними інтересами всіх членів його родини.

Просить рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 19 червня 2025 року змінити, зменшивши розмір аліментів до 1/10 частини від усіх видів (заробітку) доходу платника аліментів щомісячно до закінчення дитиною навчання, але не пізніше досягнення двадцяти трьох років.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву не перешкоджає перегляду судового рішення.

Згідно частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення аліментів, сумарний розмір яких не перевищує тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги виходячи з такого.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог, зокрема, з того, що відповідач ОСОБА_1 є батьком повнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчається у Львівському державному університеті внутрішніх справ (IV рівня акредитації) за спеціальність 262 «Правоохоронна діяльність», ОПП «Правоохоронна діяльність». Навчання закінчується 30.06.2027.

Надавши правову оцінку зібраним у справі доказав, суд врахував, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Суд зазначив, що за загальним правилом право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Відтак, з огляду на вибір позивачем способу стягнення аліментів у частці від доходу, суд також надав оцінку обґрунтованості визначеного позивачем розміру цієї частки, при цьому вказав, що визначений позивачем розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька у 1/4, який вона просить стягувати з відповідача щомісячно, як аліменти (допомогу) на навчання дочки, є мінімально визначеним Законом розміром аліментів на одну дитину.

При цьому, суд критично оцінив пояснення відповідача ОСОБА_1 про те, що в нього на утриманні є батьки та цивільна дружина і троє дітей, оскільки відповідачем не надано жодних доказів які б підтверджували даний факт.

Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов переконання, що відповідач спроможний надавати кошти на утримання дитини у розмірі, визначеному позивачкою.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення колегія суддів враховує таке.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.05.2007, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки №194 від 30.04.2025, виданої Львівським державним університетом внутрішніх справ Навчально-наукового інституту права та правоохоронної діяльності, ОСОБА_3 з 01.09.2024 навчається у Львівському державному університеті внутрішніх справ (IV рівня акредитації). Зараз є здобувачем вищої освіти 1 курсу денної форми навчання Навчально-наукового Інституту права та правоохоронної діяльності. Освітній ступінь бакалавр, спеціальність 262 «Правоохоронна діяльність», ОПП «Правоохоронна діяльність». Наказ про зарахування від 20.08.2024 № 970 о/с. Тривалість навчання - 3 роки. Термін закінчення навчання 30.06.2027. Навчання здійснюється за кошти здобувача вищої освіти. Стипендії не отримує.

Колегія суддів звертає увагу, що правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

За змістом частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.2 ст. 199 СК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

За приписами статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Згідно із ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що дитина сторін ОСОБА_3 є студенткою Львівського державного університету внутрішніх справ, денної форми навчання за кошти здобувача вищої освіти, стипендії не отримує, відтак потребує матеріальної допомоги на доїзд до навчального закладу, харчування, проживання (за необхідності), мобільний зв`язок, відтак на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідач, який є працездатною особою, не заперечує свого обов`язку утримувати повнолітню дитину, однак не погоджується із розміром аліментного зобов`язання, визначеного судом першої інстанції.

Перевіряючи доводи скарги в означеній частині, колегія суддів виходить з того, що сама по собі згода відповідача сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання в розмірі 1/10 частки його доходу, не ґрунтується на вимогах сімейного законодавства, оскільки розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та виходити з фактичних обставин справи.

Як зазначалось вище, відповідач є особою працездатного віку, доказів про неможливість сплачувати аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання у визначеному судом розмірі не надав, як і не надав жодних доказів перебування інших дітей та непрацездатних батьків на його утриманні. Покликання представника відповідача на ці обставини, на переконання суду, є необґрунтованими та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції. Розмір аліментів визначений у частці від доходу відповідача буде відповідати вимогам розумності та є співмірний витратам, у зв`язку з навчанням.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Василюк Валерії Валеріївни залишити без задоволення.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 19 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 21 жовтня 2025 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк