Провадження № 2/357/4707/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Кардаш О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду № 6 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на особисте утримання,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовм до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на особисте утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 24.06.2025 і до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01.11.2022 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У шлюбі в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки з 29.05.2023 по 20.03.2026 вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років, тому потребує від відповідача матеріальної допомоги на своє утримання. Відповідач є здоровим, працездатним та має можливість сплачувати аліменти на її утримання, до досягнення дитиною трьох років.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 ипня 2025 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 17 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Постановлено провести розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Судом 23.07.2025 р. за вх..№41361 отримано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на особисте утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 24.06.2025 і до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. Розгляд справи просила проводити у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача адвокат Погребняк В. О. направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання, до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу). У відзиві зазначив, що на сьогодні Відповідач є військовослужбовцем, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 та має фіксований дохід у розмірі 29 796 грн (що підтверджується довідкою форми ОК-5), з якого навіть без рішення суду, щомісячно здійснює сплату аліментів на утримання дитини. Ці аліменти він сплачує добровільно та регулярно, неухильно виконуючи свій батьківський обов`язок. Позивачем подано два окремі позови: перший про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, проти якого Відповідач не заперечує, і відповідні кошти на даний час уже щомісячно сплачуються добровільно; другий позов стосується стягнення додаткових аліментів на утримання дружини. У червні 2025 року Відповідач здійснив переказ коштів на утримання дитини на картку Позивача у розмірі 8 000 грн, а в липні 2025 року також у сумі 8 000 грн. Окрім цього, в липні 2025 року Відповідач здійснив додатковий переказ у розмірі 1 500 грн на лікування дитини, що підтверджується платіжними інструкціями. Відповідач не є повністю здоровим, як вважає Позивач. Він має травму хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглоба, остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, що регулярно потребує медичного втручання та витрат на лікування. Частину свого доходу Відповідач змушений спрямовувати на медикаментозне лікування, консультації спеціалістів, обстеження, а також на придбання ортопедичного спорядження та протизапальних препаратів. Відповідач не має значних доходів, а його фінансові можливості є обмеженими з огляду на військову службу та наявні зобов`язання щодо утримання дитини.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. Судом 29.10.2025 р. за вх..№62353 отримано заяву, в якій позивач просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. Судом 27.10.2025 р. за вх..№61957 отримано заяву, в якій представник відповідача адвокат Погребняк В. О. просив розгляд справи проводити у відсутності відповідача та представника, при винесені рішення просив врахувати його вимоги викладені у відзиві.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що сторони 01 листопада 2022 року зареєстрували шлюб у Білоцерківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №1879, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

Сторони є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Позивач з донькою зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 24.06.2025 р. за №2025/008392063 та №2025/008392229.

ОСОБА_1 надано відпустку для догляду за дитиною віком до трьох років на період з 29.05.2023 по 20.03.2026, що підтверджується витягом з наказу від 26.05.2023 за №54-к директора Відокремленого структурного підрозділу «Технолого-економічний фаховий коледж Білоцерківського національного аграрного університету.

Відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 та має дохід з січня по травень 2025 року у розмірі 148981,50 грн, що підтверджується посвідченням офіцера серії НОМЕР_4 та довідкою форми ОК-5.

З медичної документації, наданої відповідачем, вбачається, що ОСОБА_2 має травму хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглоба, остеохондроз попереково-крижового відділу хребта.

У червні 2025 року Відповідач здійснив переказ коштів на утримання дитини на картку Позивача у розмірі 8000 грн, в липні 2025 року у сумі 8000 грн. У липні 2025 року Відповідач здійснив додатковий переказ у розмірі 1 500 грн на лікування дитини, що підтверджується платіжними інструкціями, долученими до відзиву.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 24 червня2025 року.

При вирішенні справ про стягнення аліментів позивач зобов`язаний також довести бажаний розмір аліментів, а не лише вказати певний розмір, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку.

Позивачка, звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання, ні у позовній заяві, ні при розгляді справи не конкретизували заявлений розмір аліментів саме в 1/6 частині, не вказала та не надала доказів які витрати вона несе щомісячно на своє утримання. А по суті обмежилась загальними формулюваннями.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини (жінки) на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка (батька дитини) надавати таке утримання.

Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно ч.2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Судом встановлено, що дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю, відсутні докази надання відповідачем допомоги на особисте утримання ОСОБА_1 .

З`ясувавши всі фактичні обставини справи та враховуючи, що відповідач належних та допустимих доказів про наявність на його утриманні інших осіб, щоб унеможливили сплату аліментів на утримання дружини, не надав, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, а тому враховуючи фінансові можливостей відповідача та стан здоров`я, вирішення в судовому порядку питання про стягнення аліментів на дитину, визнання позову відповідачем частково, стягує з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 24 червня 2025 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211,20 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись статтями 75, 81, 84, 181, 182, 191 Сімейного Кодексу України, статтями 10, 13, 247, 258, 263, 267, 273, 355, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на особисте утримання, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , аліменти на її особисте утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 24.06.2025 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_6 .

Суддя Б. І. Кошель