САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/3209/25
Провадження №2/726/607/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29.10.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

16.09.2025 до Садгірського районного суду м. Чернівці, засобами поштового зв`язку, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів у якій позивачка просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від всіх видів доходу та стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/4 частку всіх видів доходу, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно.

Свої вимоги мотивує тим, що 10.07.2013 рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 700 гривень щомісячно. На даний час відповідач працює, має постійний дохід, а тому позивачка вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в частці від заробітку. Вказує, що визначена раніше сума аліментів не покриває потреби сина оскільки витрати значно зросли.

Відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_3 до суду не надходив.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Вищезазначений позов надійшов до суду 16.09.2025 та того ж дня переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А., згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 03.10.2025, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача у справі, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 21 жовтня 2025 року, про що повідомлено сторони.

В подальшому у зв`язку із неявкою відповідача у справі судове засідання відкладено на 29 жовтня 2025 року.

Позивач ОСОБА_1 у позові просила розгляд справи провести за її відсутності, а представник ОСОБА_2 скерувала заяву у якій просила розгляд справи провести за її відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать матеріали справи. Повідомлявся шляхом надсилання рекомендованого поштового повідомлення за адресою реєстрації та шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду, у порядку визначеному ЦПК України, також інформація про розгляд справи, з зазначенням дати та часу розгляду містилася на офіційній сторінці суду на веб-порталі судової влади України.

Відповідач поважні причин неявки суду не повідомив, що підтверджується матеріалами справи, відзив на позовну заяву не подав.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Процесуальні дії у справі спрямовані на забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову не вчинялися. Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та долучені до них докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини встановлені судом.

Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 24 грудня 2013 року, ОСОБА_5 народився у місті Чернівцях ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його батьками є: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.5 на звороті).

Відповідно до даних посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 , 2009 року народження було надано статус дитини з інвалідністю, посвідчення видане на термін з 06.07.2015 до 24.06.2020 (а.с.6).

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 10.07.2013 у справі № 726/1278/13-ц стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі 700 гривень щомісячно, починаючи з 29.05.2013 до досягнення повноліття (а.с.7).

На підставі вказаного рішення суду 10.07.2013 видано виконавчий лист (а.с.8).

Також позивачка долучає копію квитанції про оплату 11.03.2025 ОСОБА_3 боргу із аліментів у сумі 15 732,50 грн (а.с.9).

Застосовані норми права та мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно із вимогами ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до положень ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось з них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України неодноразово зазначав, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, відповідно до ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

3 правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, а ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, а спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, якому належить право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів. Положення ч. 3 ст. 181 СК України не пов`язують право особи, яка звертається до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов`язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки таке право одержувачу аліментів гарантовано вказаною нормою СК України.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

Суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Оскільки обов`язки по утриманню дитини батьки несуть спільно, згоди щодо розміру аліментів на утримання сина сторонами не досягнуто, з відповідача аліменти підлягають стягненню в судовому порядку.

Суд під час розгляду вимог позивачки ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів враховує те, що позивачка, як одержувач аліментів, має право обирати той чи інший спосіб стягнення аліментів, а її право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися.

Сторони не заперечують, що наразі неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає із матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Фактичне виховання дитини одним із батьків створює додаткове навантаження з догляду та виховання, а не лише утримання, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати двоє батьків для розвитку дитини, при цьому тягар здебільшого лягає лише на матір дитини.

Позивачка вказує на те, що відповідач є здоровою працездатною особою, отримує стабільний заробіток, а раніше визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі 700 грн наразі не є достатнім для утримання сина та не в повній мірі забезпечує матеріальне становище дитини для її гармонійного розвитку, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, а тому вважає доцільним стягнення аліментів у частці від доходу та просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів, посилаючись на необхідність забезпечити кращі інтереси сина.

Будь-яких доказів, що заслуговують на увагу і спростовують доводи позивачки, відповідач не надав, а судом їх не здобуто.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.03.2020 у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

На виконання вимог статті 182 СК України під час визначення розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Також суд бере до уваги потреби в утриманні дитини, які безумовно зросли, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність надання утримання другим з батьків.

Оскільки батьки зобов`язані забезпечити дітям належне виховання, навчання, розвиток, житло, беручи до уваги існуючі життєві витрати, вік та стан здоров`я неповнолітнього сина, з врахуванням того, що відповідач є здоровою та працездатною особою, не має інших осіб на утриманні (оскільки доказів зворотного суду не надано), керуючись принципом виваженості та справедливості, з метою захисту прав та кращих інтересів неповнолітнього ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та змінити спосіб стягнення аліментів із твердої суми на частку від доходу платника аліментів

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, відповідно до ст. 183 СК України.

Визначаючи суму частки доходу, суд погоджується із доводами позивачки щодо доцільності визначення такої частки у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, з огляду на рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, інтересів дитини, а тому вважає за доцільне змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку і стягувати з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, суд констатує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Суд, визначаючи час з якого слід змінити спосіб стягнення аліментів на дитину, враховує, що згідно із пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги задоволення позову щодо зміни способу стягнення аліментів, відповідно до вимог ч.2 ст. 141 ЦПК України, із відповідача потрібно стягнути 1211,20 грн судового збору на користь держави.

На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 184, 191, 198-201 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81-82, 141, 211, 247, 263-265, 267-268, 273, 280-283, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно, на підставі рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 10.07.2013 у справі № 726/1278/13-ц.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 211(одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Сторони та інші учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивачки: Малик Ольга Аркадіївна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 238 від 24 лютого 2009 року, адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя С. А. Асташев