ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5217/25
Провадження № 2/362/3114/25
У Х В А Л А

01.09.2025 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 адвокат Кохій Д.О. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27/100 (двадцять сім сотих) частини житлового будинку з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Домоволодіння складається із: житловий будинок (цегла) літера А, погріб (шлакоблоки) літера Е, літня кухня (цегла) літера Б, сарай (цегла) літера В, сарай (полікарб) літера Г, гараж (мет.профіль) літера Д, альтанка (дерево) літера И, вбиральня (цегла ) літера Т, вимощення (трот.плитка) літера І, криниця (з/б кільця) літера К, огорожа (шифер, дерево літера О, житловий будинок має 275,8 метрів квадратних загальної площі 99,00 метрів квадратних житлової площі. В порядку поділу спільного майна подружжя: визнати приватною власністю ОСОБА_1 23/100 частини житлового будинку з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Домоволодіння складається із: житловий будинок (цегла) літера А, погріб (шлакоблоки) літера Е, літня кухня (цегла) літера Б, сарай (цегла) літера В, сарай (полікарб) літера Г, гараж (мет.профіль) літера Д, альтанка (дерево) літера И, вбиральня (цегла) літера Т, вимощення (трот.плитка) літера І, криниця (з/б кільця) літера К, огорожа (шифер, дерево літера О, житловий будинок має 275,8 метрів квадратних загальної площі 99,00 метрів квадратних житлової площі; Визнати приватною власністю ОСОБА_1 27/100 частини житлового будинку з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Домоволодіння складається з житловий будинок (цегла) літера А, погріб (шлакоблоки) літера Е, літня кухня (цегла) літера Б, сарай (цегла) літера В, сарай (полікарб) літера Г, гараж (мет.профіль) літера Д, альтанка (дерево) літера И, вбиральня (цегла) літера Т, вимощення (трот.плитка) літера І, криниця (з/б кільця) літера К, огорожа (шифер, дерево літера О, житловий будинок має 275,8 метрів квадратних загальної площі 99,00 метрів квадратних житлової площі; Визнати приватною власністю ОСОБА_1 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; Визнати приватною власністю ОСОБА_1 частин земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :016031:0090, площею 0.0026 га, яка отримана у власність на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 19.03.2015, видавник реєстраційна служба Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області. В порядку поділу спільного майн а подружжя: Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину вартість 100% корпоративних прав ТОВ «Електромаг» (код: 40351792), адреса 08623, Київська обл., смт Калинівка, вул. Калинова, 10 в розмірі 10000 грн; Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину вартість 100% корпоративних прав 50% корпоративних прав ТОВ «Транселектро груп» (код 43489304) адреса: Київська обл., м. Васильків, вул. Г.Сагайдачного, 44а, кв. 32 в розмірі 25 000 грн; Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину вартість 100 % корпоративних прав Приватного підприємства Фірма «АВТ» (код: 23235728), адреса: 08623, Київська обл., Фастівський район, смт Калинівка, вул. Калинова, будинок, в розмірі 10 000 грн; Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 9084 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 41 000 грн.

Перевіривши позовну заяву й додані до неї матеріали, приходжу до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не лише фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд має встановити не лише факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

В разі придбання майна, хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя (набуті до реєстрації шлюбу і сумісного проживання), це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства позивач зобов`язаний подати усі докази по справі разом із позовною заявою. Процесуальним законодавством встановлено чіткі рамки подачі доказів до суду, після чого суд не вправі приймати подані докази, оскільки буде порушено вимоги принципу змагальності.

Аналогічна позиція вказана у постанові Верховного суду від 16.07.2020 по справі № 908/2828/19 (№ в ЄДРСР 90565972); від 18.06.2020 по справі № 909/965/16 (№ в ЄДРСР 89910851); від 07.05.2020 по справі № 922/3059/16 (№ в ЄДРСР 89318804); від 09.04.2020 по справі № 10/Б-743 (№ в ЄДРСР 88868235) відповідно до якої «Системний аналіз статей 80, 269 ГПК свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача) (висновок викладений в постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 913/317/18 та від 22.05.2019 у справі № 5011-15/10488-2012)».

Так, представником позивача додано до позовної заяви фотокопію свідоцтва про укладення шлюбу, яка є погано читабельною, а тому представнику позивача потрібно надати належним чином засвідчену копію свідоцтва про укладення шлюбу зроблену згідно вимог ст. 95 ЦПК України, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Представником позивача заявлено вимоги про визнання спільною сумісною власністю подружжя та стягнення з відповідача половини вартості 100% корпоративних прав ТОВ «Електромаг» в розмірі 10000 грн; половини вартості 100% корпоративних прав 50% корпоративних прав ТОВ «Транселектро груп» в розмірі 25 000 грн; половини вартості 100 % корпоративних прав Приватного підприємства Фірма «АВТ», в розмірі 10 000 грн, але не додано правовстановлюючі документи на вказані ТОВ та ПП, яка кількість засновників та учасників ТОВ та ПП, дані про вартість частки учасників в статутному капіталі товариства станом на день поділу майна (ринкової вартості частки), дивіденди (нараховані/сплачені) учаснику тощо.

Суд зазначає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Відповідно до частини 1 статті 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Отже, юридичній особі може належати майно на праві власності.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями; юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Тому засновники (учасники) наділяють юридичну особу майном, на яке вона набуває право власності.

Відповідно до частини 8 статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю» вартість частки учасника визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника.

Крім того, 10 квітня 2024 року Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі №760/20948/16-ц, відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованих у постановах від 3 липня 2013 року у справі № 6-61цс13, від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-79цс13, від 3 червня 2015 року у справі № 6-38цс15 та сформулювала висновок про те, що в разі внесення одним із подружжя як вкладу в статутний капітал товариства коштів, які є спільною сумісною власністю, вказане товариство стає їх власником. Натомість особа, яка внесла вклад у статутний капітал товариства, набуває право на частку учасника цього товариства. Інший з подружжя, який був співвласником коштів, внесених у статутний капітал товариства, з метою захисту свого права при поділі спільного сумісного майна подружжя набуває право вимагати виплати вартості частки члена подружжя у статутному капіталі визначену на дату пред`явлення позовних вимог.

Також, у постанові від 01 травня 2024 року у справі №334/9558/15 Касаційний цивільний суд, застосувавши наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду, виснував, що інший з подружжя, який був співвласником майна, внесеного у статутний капітал товариства, з метою захисту свого права при поділі спільного сумісного майна подружжя, набуває право вимагати виплату вартості частки члена подружжя у статутному капіталі.

При поділі майна подружжя, дружина/чоловік може заявити різні варіанти вимог або компенсацію вартості половини внесених коштів, або половину вартості частки учасника у статутному капіталі товариства станом на день поділу майна (ринкової вартості частки). При поділі майна подружжя може йтися про частку учасника у статутному капіталі ТОВ, дивіденди (нараховані / сплачені) учаснику, частку учасника в майні ТОВ, яка виділяється на вимогу кредитора чи при ліквідації ТОВ.

З огляду на зазначене представником позивача не додано доказів вартості частки члена подружжя у статутному капіталі ТОВ «Електромаг», ТОВ «Транселектро груп», Приватного підприємства Фірма «АВТ» визначену на дату пред`явлення позову, а також не долучає належних і допустимих доказів, які б свідчили про внесення (сплати) до статутного капіталу ТОВ «Електромаг», ТОВ «Транселектро груп», Приватного підприємства Фірма «АВТ» відповідачем коштів, половину, яких вона просить стягнути.

Крім того, представник позивача заявляючи вказані вимоги не залучає у якості третіх осіб ТОВ «Електромаг», ТОВ «Транселектро груп», Приватного підприємства Фірма «АВТ» на права та обов`язки яких, що не є стороною у справі рішення суду може вплинути.

Частиною четвертою статті 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 має одну позовну вимогу немайнового характеру та сім позовних вимог майнового характеру.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (із змінами та доповненнями).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у 2025 році прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3 028,00 гривень.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час становить 1211,20 грн.

Але доказів, справлення судового збору за немайнову вимогу у розмірі 1211, 20 грн до суду надано не було.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

В тексті позовної заяви не зазначено, що сторони погодили вартість спірного майна та матеріали додані до позовної заяви не містять документально підтверджуючих доказів вартості спірного нерухомого майна, тобто обгрунтованого розрахунку, яку сторони між собою погодили. Крім того, до позову не додано доказу узгодження вартості майна у письмовій чи будь який іншій формі, яка підтверджує позицію відповідача.

В свою чергу, у разі відсутності такого погодження вартості спірного майна встановлюється за дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до Постаноави Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні Засади оцінки майна і майнових прав» №1440 від 10 вересня 2003 року ринкова вартість - це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Згідно частин 1, 2 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 зазначила, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17).

Підпунктом першим пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211 грн 20 коп.) та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (15140 грн 00 коп.).

В позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю цього майна на момент звернення до суду. При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

Як вбачається із позовної заяви, представником позивача зазначено ціну позову 2 303 839 грн, проте позовна заява з доданими до неї документами не містить відомостей про дійсну вартість майна на час пред`явлення позову, не зазначено також про те, що вказана в позові вартість майна, що підлягає поділу, визначена за погодженням між подружжям, а взяти об`яви з продажу нерухомого майна із інтернет мережі не можуть бути належним доказом щодо дійсної оцінки спірного нерухомого майна, а тому представнику позивача слід надати суду докази про дійсну вартість спірного нерухомого майна на час звернення до суду (звіт про оцінку саме ринкової вартості майна на момент звернення до суду) та доплатити судовий збір згідно із визначеної оцінки майна.

З метою забезпечення повного захисту прав та інтересів позивача, суд пропонує останньої усунути вищезазначені недоліки позовної заяви, а саме: визначити відповідну ціну позову, та сплатити судовий збір у розмірі 1% ціни позову, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», але не менше 1211,20 грн. та не більше 15140,00 грн.

У разі неможливості надати до суду належні докази на підтвердження визначеної позивачем ціни позову стосовно спірного майна, у такому разі слід вважати встановленим судом, що належить до сплати розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру в сумі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який підлягає сплаті в сумі 15 140,00 грн., а тому потрібно із врахуванням вже сплаченого судового збору у розмірі 9084 грн доплатити 6056 грн. судового збору та надати докази такої доплати.

А тому представнику позивача потрібно доплатити судовий збір ще за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 1 211,20 грн., і надати до суду звіт про оцінку саме ринкової вартості майна на момент звернення до суду та сплатити судовий збір у розмірі 1% ціни позову, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», але не менше 1211,20 грн. та не більше 15140,00 грн або у разі неможливості надати до суду належні докази на підтвердження визначеної позивачем ціни позову стосовно спірного майна, у такому разі належить до сплати розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру в сумі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який підлягає сплаті в сумі 15 140,00 грн. із врахуванням сплаченого ним судового збору доплатити судовий збір у розмірі 6056 грн., а всього у розмірі 7267, 20 грн (1211, 20 + 6056 = 7267, 20).

Недоліки позовної заяви підлягають усуненню шляхом подання до суду позовної заяви у новій редакції, з урахуванням викладених вимог до неї, із наданням належним чином засвідчених копій доказів у тій кількості її примірників та додатків, скільки осіб заявлено відповідачами та/або третіми особами у справі, а також надати суду звіт про оцінку саме ринкової вартості майна на момент звернення до суду та доказів на підтвердження доплати судового збору за одну вимогу немайнового характеру та доплати згідно звіту за майнові вимоги.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З огляду на наведене, дану позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, оскільки вказані недоліки перешкоджають суду відкрити провадження у справі.

У зв`язку з наведеним залишення позову без руху з підстав, передбачених Законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись статтями 175,176,177,185 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко