Справа № 509/5501/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Овідіополь заяву представника позивача, адвоката Биковського В.Д. про роз`яснення рішення суду від 03.09.2024 року по цивільній справі № 509/5501/22 за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 ,

третя особа: Орган опіки та піклування Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області,

про

визначення місця проживання дитини разом із батьком та відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

03.10.2025 року представник позивачка ОСОБА_1 , адвокат Биковський В.Д. звернувся до суду із заявою про роз`яснення рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.09.2024 року, в якій просив суд роз`яснити рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 вересня 2024 року чи є факт проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком самостійним вихованням та утриманням сина без участі матері.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини разом із батьком та відібрання дитини без позбавлення батьківських прав задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою постійного проживання позивача: АДРЕСА_1 , без позбавлення батьківських прав матері.

10.06.2025 року постановою Одеського апеляційного суду рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 вересня 2024 року залишено без змін.

Із рішення суду від 03 вересня 2024 року заявнику незрозуміло чи є дане рішення суду підтвердженням факту самостійного виховання та утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 без участі матері ОСОБА_2 оскільки в рішенні суду не встановлено юридичного факту самостійного виховання та утримання дитини батьком. Тобто рішенням суду в окремому провадженні неможливо встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт самостійного виховання та утримання дитини.

Вказана заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини разом із батьком та відібрання дитини без позбавлення батьківських прав задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою постійного проживання позивача: АДРЕСА_1 , без позбавлення батьківських прав матері.

10.06.2025 року постановою Одеського апеляційного суду рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 вересня 2024 року залишено без змін.

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу.

Як свідчить тлумачення частин першої та другої статті 271 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, ухвалені судом у межах наданих йому повноважень з процесуальних питань, які вказують на вчинення тієї чи іншої процесуальної дії.

Порядок роз`яснення судового рішення визначений статтею 271 ЦПК України, за змістом якої за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що "роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

23 грудня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою постійного проживання позивача: АДРЕСА_1 , без позбавлення батьківських прав матері.

Вимоги позивача були задоволені в повному обсязі, постановою Одеського апеляційного суду рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 вересня 2024 року залишено без змін.

Заявник просить суд підтвердження факту самостійного виховання та утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 без участі матері ОСОБА_2 оскільки в рішенні суду не встановлено юридичного факту самостійного виховання та утримання дитини батьком. Тобто рішенням суду в окремому провадженні неможливо встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт самостійного виховання та утримання дитини.

Таким чином, оскільки в заяві фактично ставиться факт самостійного виховання та утримання дитини, а рішення суду є зрозумілим, в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 271 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача, адвоката Биковського В.Д. про роз`яснення рішення суду від 03.09.2024 року по цивільній справі № 509/5501/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини разом із батьком та відібрання дитини без позбавлення батьківських прав відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя А.І.Бочаров