Провадження № 2-з/752/242/25
У Х В А Л А

27 жовтня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Солодовник Я.С.,

вирішивши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бабенка Сергія Сергійовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю ,-

встановив:

адвокат Бабенко С.С. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради з позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю.

За даними протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначений вище позов надійшов до провадження судді Плахотнюк К.Г.

Крім того, звертаючись до суду з позовом адвокат Бабенко С.С. подав заяву про забезпечення позову, яка відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду 24.10.2025 року була передана судді Плахотнюк К.Г.

Заява представника позивача обгрунтована тим, що ним було виявлено факт опечатування вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 , невідомими особами. Вважає, що ймовірно зазначені зазнчені вище дії були здійснені працівниками відповідача - Київської міької ради. Представник позивача стверджував, що відповідач може вчинити дії щодо відчуження нерухомого майна.

Зазначені вище обставини викликають у представника позивача підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви та матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

Велика Палата Верховного Суду вже виснувала про те, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб.

Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20).

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18).

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем існує спір щодо визнання права власності за набувальною давністю.

Отже, між сторонами виник спір з приводу права власності на спірну нерухомість.

За даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, право спільної часткової власності у розмірі на об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову представник позивача зазначав, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , обумовлено тим, що відповідач може вчинити дії з відчуження або іншого обтяження цього майна, що створить додаткові перешкоди для відновлення прав позивача та виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Разом з тим, вказана обставина сама по собі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем.

При цьому суд зазначає, що відсутність зареєстрованого у Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 за відповідачем, у свою чергу зменшує ймовірність відчуження відповідачем зареєстрованої за ним зазначеної квартири.

Крім того, з доданих до матеріалів справи додатків не вбачається, що відповідач вчиняє будь-які дії, спрямовані на відчуження спірної нерухомості з метою ухилення від виконання майбутнього рішення суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

За таких обставин, представником позивачів не доведено тієї обставини, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З урахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів представника позивачів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту можливих заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

На підставі викладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бабенка Сергія Сергійовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К.Г.Плахотнюк