Справа № 192/2092/25
Провадження № 2/192/1085/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Щербини Н. О.,
за участю секретаря судового засідання Короти Л. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з твердої грошової суми на 1/2 частину від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення молодшою дитиною повноліття.
На обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання їх спільних дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1 400 гривень 00 копійок щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та по 1 300 гривень на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач зазначає, що на даний час вказані суми не можуть забезпечити повноцінне утримання дітей, а тому просить суд змінити спосіб стягнутих за рішенням суду аліментів на 1/2 частину від доходів відповідача, оскільки останній має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що на даний час відповідач добровільно, не зважаючи на наявність рішення суду, сплачує аліменти на утримання дітей, а з 2021 року він уклав контракт з ЗСУ та отримує грошове забезпечення як військовослужбовець. Тих коштів, що він сплачує добровільно, не вистачає на утримання дітей, оскільки старший син вступив у вищий навчальний заклад. Тому у зв`язку зі зміною матеріального стану відповідача, який станом на 2018 рік працював вантажником, просила позов задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, а про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання повістки про виклик до суду (а.с. 32), яку він особисто отримав в суді. Відзив на позов не надав.
Вирішуючи питання про розгляд справи без участі відповідача суд враховує те, що згідно Довідки в/ч НОМЕР_1 від 03 травня 2025 року (а.с.15), відповідач з 12 жовтня 2021 року перебуває на військовій службі за контрактом.
Суд вважає, що вказана обставина не є підставою для зупинення провадження згідно п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, в тому числі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №754/947/22, оскільки є підставою позову, а суд вирішує справу виходячи з найкращих інтересів дітей, в тому числі щодо їх матеріального забезпечення та утримання батьком.
Ухвалою від 22 жовтня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи в заочному порядку.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю яких є ОСОБА_1 (а.с.8-10).
Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року, яке набрало законної сили 27 квітня 2018 року, було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1 400 гривень 00 копійок та по 1 300 гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 26 лютого 2028 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.12).

З матеріалів справи встановлено, що виконавче провадження за виконавчим листом не відкривалося у зв`язку з тим, що позивач виконавчий лист не пред`являла до виконання (а.с.14), що вона також підтвердила в судовому засіданні.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи судом, відповідач аліменти сплачує в добровільному порядку, в розмірі який перевищує розмір стягнутих аліментів рішенням суду, про що також повідомила суду позивач та про що вказано в акті обстеження житлово-побутових умов (19). Згідно вказаного акту аліменти сплачуються на рівні 20 000 гривень на місяць.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей".

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд України в своїй постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13 зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 гривень.

Тобто аліменти в розмірі 1 300 та 1 400 гривень 00 копійок є недостатніми для утримання дітей їх батьком, оскільки прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 гривень, а батьки повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей.

Відповідачем було надано суду докази про те, що відповідач з 12 жовтня 2021 року перебуває на військовій службі за контрактом (а.с.15), тобто має офіційний дохід, а отже його матеріальний стан змінився та він має можливість сплачувати аліменти, оскільки в рішенні суду від 27 березня 2018 року відомості про офіційне працевлаштування відповідача відсутні.

Тому суд вважає, що позивач, як одержувач аліментів довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частину від розміру доходу відповідача, зокрема тому, що розмір присуджених до стягнення аліментів в твердій грошовій формі на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку кожної дитини, оскільки на даний час збільшилися потреби у їх розвитку, навчанні та вихованні.

Стягнення аліментів в частині від доходу платника аліментів забезпечить утримання кожної дитини в динамічній залежності від розміру доходу платника аліментів, однак в будь-якому разі не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 1 598 гривень 00 копійок в 2025 році.

Суд зазначає, що як позивач, так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей.

Вирішуючи питання про розмір частки від доходу відповідача, яку слід стягнути на утримання дітей, суд посилається на наступне.

Відповідно до вимог ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Позивач зазначає, що діти потребують додаткових витрат у зв`язку з навчанням, однак вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей не заявляла.

Суд вважає, що оскільки відповідач є батьком трьох дітей і зобов`язаний їх утримувати, тому розмір аліментів слід визначити з урахуванням вказаної обставини, а розмір аліментів на думку суду має становити 1/2 частину від його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення найстаршою дитини повноліття.

Перебування відповідача на військовій службі за контрактом підтверджує його здатність сплачувати аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частини від доходу, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів до досягнення молодшою дитиною повноліття не підлягають задоволенню, оскільки в такому разі найстарша дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягне 23 років, та відповідно не буде вже неповнолітнім, а відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд вважає, що аліменти в частці від доходу відповідача слід стягувати до досягнення повноліття саме найстаршою дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 3 633 гривні 60 копійок судового збору (по 1 211 гривень 20 копійок за кожною вимогою). Суд вважає, що позивачем було заявлено саме три вимоги, оскільки вимоги стосуються трьох дітей.

Керуючись ст.ст.12, 13, 49, 81, 141, 259, 263-265,280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнутих рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року аліментів з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Юр`ївка Юр`ївського району Дніпропетровської області) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП- НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з твердої грошової суми в розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок щомісячно, аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з твердої грошової суми в розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень 00 копійок щомісячно, аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з твердої грошової суми в розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/2 частину від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відмовити в задоволенні іншої частини позову.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Юр`ївка Юр`ївського району Дніпропетровської області) на користь держави 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складене 23 жовтня 2025 року.

Суддя Н. О. Щербина