Справа № 177/2779/25
Провадження № 2/177/1694/25
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

21 жовтня 2025 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Березюк М. В.

за участі: секретаря Дятел К. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача 29.09.2025 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за Договором № 7627664 від 27.02.2024 у розмірі 20198,90 грн, судовий збір у розмірі 2422, 00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 27.02.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір № 7627664, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» (Кредитодавець) зобов`язується надати Позичальнику ОСОБА_2 кредит у розмірі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а вона зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Сторони погодили в договорі безготівкову форму кредитування, строк кредитування 360 днів, відсоткову ставку 2,20 % в день у межах строку кредитування.

Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання кредиту на сайті кредитодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської карти, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем перераховано грошові кошти.

27.01.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір відступлення права вимоги № 27.01/25-Ф, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі за договором кредиту № 7627664 від 27.02.2024, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 . Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви становить 20198,90 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 4369,50 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 11329,40 грн, заборгованість за пенею 4500 грн.

ТОВ «Авентус Україна» своє зобов`язання по видачі кредиту шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача виконало, однак позичальник кредит не погашає, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив суд розгляд справу проводити за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи в порядку визначеному законом, в судове засідання не з`явилася, заяв та клопотань по справі не надала, правом на подання відзиву не скористалася.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України.

Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 7627664 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора С1661 (а.с. 123-131).

За умовами п.1.2, 1.3 договору товариство надає клієнту кредит у розмірі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Детальні терміни (дати) повернення кредиту вказані в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту (а.с. 123, 132), з якого погодила ОСОБА_2 , підписавши її одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п.1.4, 1.5.1 договору сторони погодили строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів, а також фіксовану процентну ставку 2,20 % в день, що застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору (а.с.124).

Відповідно до п.2.1 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі, на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (а.с. 125).

За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

На виконання умов договору товариством ТОВ «Авентус Україна» надано клієнту кредит у розмірі 5000,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек» від 29.01.2025 № 20250129-2.1 (а.с. 135-136), а також довідкою ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 137-138).

Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою ст.1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідач неналежно виконувала умови договору, у зв`язку з чим, за підрахунками первісного кредитора, станом на 26.01.2025 у неї сформувалася заборгованість за тілом кредиту 4369,50 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом 11329,40 грн та неустойка 4500 грн, що підтверджено розрахунком заборгованості сформованим первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна», наданим суду позивачем (а.с. 139-146).

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

27.01.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (фактор) уклали договір факторингу №27.01/25-Ф, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 7627664 на загальну суму 20198,90 грн, з яких 4500 грн неустойка у виді штрафу, що підтверджено даними реєстру боржників (а.с. 146-147, 148).

Відповідачем, в змагальному процесі, не надано суду доказів погашення заборгованості за вказаним договором в повному обсязі, або в часині що не охоплена розрахунком позивача.

Враховуючи викладене, встановивши факт невиконання відповідачем зобов`язань щодо сплати спірної заборгованості, приймаючи до уваги те, що ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача щодо цієї заборгованості, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення суми тіла кредиту та процентів за користування кредитом.

Позовні вимоги в частині стягнення 4500 грн неустойки, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, відповідно такими, що не підлягають до задоволення.

Так, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже в силу прямої норми закону, банк (фінансова установа) зобов`язаний був списати боржнику заборгованість за неустойкою (штрафом) в сумі 4500 грн, адже вона нарахована за кредитним договором укладеним у період дії воєнного стану, що нині триває. Однак кредитор списання неустойки не здійснив, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, що включає неустойку.

Вказане суперечить вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені є такими, що не підлягають задоволенню. В цій частині в задоволені позову суд вважає за необхідне відмовити.

Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів законності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у загальному розмірі 15698,90 грн. (4369,5 грн + 11329,4 грн). В іншій частині позову відмовити.

З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1882,69 гривень (15698,90 грн х100 %/: 20198,90 грн = 77,72 % задоволених позовних вимог; 2422,40 грн х 77,72 % /100 % = 1882,69 грн).

Щодо вимоги позивача про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн, суд враховує наступне.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн позивачем надано: договір №02-07/2024 від 02.07.2024 про надання правової допомоги; заявку на надання юридичної допомоги № 1192 від 01.08.2025; витяг Акту №17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 ( а.с. 149-150).

Суд, розглянувши вказані докази, оцінивши розмір витрат на правничу допомогу з точки зору реальності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову, приходить до висновку, заявлені до відшкодування витрат на правничу допомогу не є реальними та пропорційними сумі заявлених позовних вимог. Так, суд звертає увагу на те, що така складова як «надання консультації з вивченням документів», що нібито склала 2 години роботи, вартістю 2000 грн, є явно необґрунтованою з урахуванням обсягу документів, на яких ґрунтувався позов, а це розрахунки складені первісним кредитором, договори кредиту та факторингу. Така складова як складення позову про стягнення боргу та подання його до суду, є явно завищеною, оскільки зміст позову є нескладним, ґрунтується на незначній кількості документів, є поданим через систему електронний суд, що не вимагає додаткових часових та ресурсних витрат. Більш того, заявлених розмір витрат на правничу допомогу 13000 грн, є явно неспівмірним з ціною позову 20198,90 грн, та тим більше неспівмірним з обґрунтованим та задоволеним розміром позовних вимог.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що обґрунтованою є сума витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, а враховуючи часткове задоволення позову, відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягає сума витратна правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог 4663,20 грн. (6000 х 77,72 %/100%).

Керуючись ст.12, 13, 76-89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Єжі Гедройця буд. 6 офіс 521) заборгованість за кредитним договором № 7627664 від 27.02.2024 в загальному розмірі 15698 (п`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім) гривень 90 копійок, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 4369 (чотири тисячі триста шістдесят дев`ять) гривень 50 копійок, заборгованість за нарахованими процентами 11329 (одинадцять тисяч триста двадцять дев`ять) гривень 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог (щодо стягнення неустойки) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Єжі Гедройця буд. 6 офіс 521) в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору 1882 (одну тисячу вісімсот вісімдесят дві) гривні 69 копійок, а в рахунок відшкодування витрат на професійну правову допомогу 4663 (чотири тисячі шістсот шістдесят три) гривні 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.В. Березюк