Справа № 489/7113/25
Провадження № 2/489/3335/25
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Костюченко Г.С.,

із секретарем судового засідання Савковою К.А.,

за участі представника позивача Воробйова В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, треті особи:Універсальна Товарна Біржа «Миколаїв-Гарант», Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйова Т.А., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

встановив:

В вересні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Воробйова В.Л. звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування вимог вказав, що 24 листопада 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 з іншого боку, було укладено договір купівлі продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 купили трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Вказаний договір був зареєстрований на Універсальній Товарній Біржі «Миколаїв-Гарант» № 2-203 від 24.11.2001. Всі умови договору сторони виконали, проте договір не було посвідчено нотаріально.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадкоємцями першої черги є позивачка, її батько ОСОБА_4 та брат ОСОБА_7 , які з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Після відкриття спадщини позивачка звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Воробйової Т.А. за видачею свідоцтва про право на майно, однак видача свідоцтва про право на спадщину є неможливою, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був посвідчений нотаріально. На теперішній вказаний договір підлягає визнанню дійсним у судовому порядку.

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 08.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі; витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Воробйової Т.А. копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також витребувано у Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації належним чином завірені відомості (довідку) щодо реєстрації квартири АДРЕСА_1 .

Витребувані відомості надійшли на адресу суду 25.09.2025.

22 вересня 2025 року від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на те, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_8 є донькою ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1

20 жовтня 2006 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на « ОСОБА_10 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

24 листопада 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 з іншого боку, було укладено договір купівлі продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 купили трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Вказаний договір був зареєстрований на Універсальній Товарній Біржі «Миколаїв-Гарант» № 2-203 від 24.11.2001.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії спадкової справи № 19/2025, витребуваної на запит суду, позивач ОСОБА_11 у встановленому законом порядку звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Воробйової Т.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , як спадкоємиця 1 черги. Інші особи із заявами про прийняття спадщини не звертались.

В той же час, відповідно до роз`яснення нотаріуса щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , позивача було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки подані документи не відповідають вимогам законодавства, правовстановлюючий документ неможливо прийняти для оформлення спадщини (договір не був посвідчений нотаріально).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що договір купівлі-продажу підписаний сторонами власноручно. На теперішній час ніхто із сторін цього договору вимог щодо порушення їх прав не заявив.

Після укладання договору купівлі-продажу квартири, а саме 07.12.2001, покупцями ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 було зареєстровано право власності в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 16559, яке на час виникнення спірних правовідносин мало повноваження реєстраційного органу.

Відповідно до ч. 1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 22.05.2001, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Приписами ст.224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Згідно із ст.225 ЦК УРСР право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої спадкові права щодо отримання спадщини після смерті своєї матері, яка була покупцем за договором, оскільки даний договір купівлі-продажу квартири не було посвідчено нотаріально.

З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири його сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права відносно нерухомого майна, договір виконано повністю, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки позивач не просить відшкодувати йому судові витрати, тому з урахуванням диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за можливе не здійснювати розподіл судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК та віднести судові витрати на рахунок позивача.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, треті особи:Універсальна Товарна Біржа «Миколаїв-Гарант», Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйова Т.А., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - задовольнити.

Визнати дійсним договіркупівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 24.11.2001 року на Універсальні Товарній Біржі «Миколаїв-Гарант» між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 з іншого боку, відповідно до умов якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 купили трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що був зареєстрований в ММБТІ 07.12.2001 року за №16559.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Інгульський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 , остання відома адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , остання відома адреса: АДРЕСА_2 ;

третя особа: Універсальна товарна біржа «Миколаїв-Гарант», , адреса: м.Миколаїв, вул.Лазурна, 18-А, кв.73.

третя особа: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйова Т.А., адреса: м.Миколаїв, вул.. Херсонське шосе, 1, корпус 2.

третя особа: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

третя особа: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 23.10.2025.

Суддя Г.С.Костюченко