ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/7176/21 Номер провадження 22-ц/814/1591/25Головуючий у 1-й інстанції Грошова Н. М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар Горбун К.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Максимовського Сергія Олександровича на рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 25 листопада 2024 року та на додаткове рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 16 січня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: Харківська міська рада Харківської області, про скасування державної реєстрації земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року до Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Богдашевський Т.С., до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: Харківська міська рада Харківської області про скасування державної реєстрації земельних ділянок.

Позивачем заявлено слідуючі вимоги:

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0346 га, яка розташована по АДРЕСА_1 із кадастровим номером :02:007:0005:

- зобов`язати Державного кадастрового реєстратора Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області закрити поземельну книгу земельної ділянки площею 0,0346 га, яка розташована по АДРЕСА_1 із кадастровим номером :02:007:0005;

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0391 га, яка розташована по АДРЕСА_1 із кадастровим номером :02:007:0009;

- зобов`язати Державного кадастрового реєстратора Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області закрити поземельну книгу земельної ділянки площею 0,0391 га, яка розташована по АДРЕСА_1 із кадастровим номером :02:007:0009.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 25.07.2007 посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Золотоус-Жидковою О.О., за реєстровим № 224. Відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-1371 виданого старшим державним нотаріусом Сьомої харківської дежавної нотаріальної контори 27.06.1989 та договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Грузковою Ю.В. 31.01.2008. Відповідач ОСОБА_2 є чоловіком відповідача ОСОБА_3

ТОВ «Геокомплекс» за його замовленням на підставі договору № 398/1109-1 від 17.11.2009 розроблено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 . Також, ТОВ «Геокомплекс» за замовленням ОСОБА_3 на підставі договору № 297/0909-1 від 14.09.2009 розроблено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Рішенням Харківської міської ради № 232/11 від 06.04.2011 земельна ділянка площею 0,0346 га за адресою: АДРЕСА_1 , передана йому у приватну власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 12.12.2013 в державному земельному кадастрі зареєстровано дану земельну ділянку із кадастровим номером :02:007:0005, площею 0,0346 га, а 31.12.2013 отримано свідоцтво про право власності на земельну ділянку.

На підставі Рішення 5 сесії 6 скликання Харківської міської ради № 167/11 від 22.02.2011 ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0355 га у АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Свідоцтво про право власності на земельну ділянку відповідач ОСОБА_3 не отримувала.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.04.2016 по справі № 641/10628/13-ц, яке залишено без змін рішенням апеляційного суду Харківської області від 22.09.2016 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.05.2017, рішення Харківської міської ради від 06.04.2011 № 232/11 в частині надання у власність позивачу земельної ділянки було скасовано. 08.08.2017 року запис про право власності позивача на земельну ділянку по АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасовано на підставі вищезазначеного рішення суду. Також скасовано рішення сесії Харківської міської ради №167/11 від 23.02.2011 в частині надання у власність земельної ділянки ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що межа, яка поділяє ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , згідно із технічною документацією не збігається із фактичним існуючою твердою межею (огорожею) між вказаними земельними ділянками, що безумовно свідчить про наявність технічної помилки з боку виконавця робіт щодо складання техдокументації із землеустрою

Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру в Харківській області за вих. № ПІ-12/0-14/0/63-21 від 22.01.2021 року на його звернення від 19.01.2021, повідомлено, що державна реєстрація земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , із кадастровим номером :02:007:0005, скасована не була, запропоновано звернутись до суду.

В серпні 2021 року позивачем встановлено, що 08.07.2021 на підставі техдокументації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розроблена в 2021 році ХРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» в Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 0.0391 га із кадастровим номером :02:007:0009.

Позивач вказує, що при співставленні кадастрових планів земельної ділянки кадастровий номер :02:007:0005 за адресою: АДРЕСА_1 (зареєстрована на підставі технічної документації 2010 року, порушення при складанні якої встановлено рішенням суду) та земельної ділянки кадастровий номер :02:007:0009 за адресою: АДРЕСА_1 , (зареєстрована на підставі технічної документації 2021 року) вбачається, що межею між ділянками знову є встановлена внаслідок зазначених вище підтверджених судом порушень та технічних помилок допущених при розробці в 2010 році техдокументації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 , в натурі (на місцевості), тобто, знову, фактично, поворотні точки земельних ділянок знаходяться за межами фактично існуючої огорожі між земельними ділянками, тобто, межі земельної ділянки в Державному земельному кадастрі не відповідають фактичному землекористуванню що склалось до розробки техдокументації щодо землеустрою щодо обох спірних по даній справі земельних ділянок, що протирічить нормі ст. 11 ЗУ «Про державний земельний кадастр».

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду міста Харкова, Комінтернівського районного суду міста Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом міста Полтави.

Рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 25 листопада 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: Харківська міська рада Харківської області про скасування державної реєстрації земельних ділянок відмовлено.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 16 січня 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Шафоростова Валентина Олександровича про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: Харківська міська рада Харківської області про скасування державної реєстрації земельних ділянок задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Максимовського С.О. про розстрочення виконання додаткового рішення відмовлено.

В апеляційному порядку рішення оскаржив позивач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що неодноразово звертався до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з метою поновлення свого порушеного права, що вбачається безпосередньо зі змісту самих заяв, в яких позивач посилається на рішення судів у справі № 641/10628/13-ц та надає їх копії у додатках до заяв. І саме з цих підстав, позивач просив Суд першої інстанції скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки, після того, як жодна із заяв до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області не була розглянута належним чином, замість чого у відповідях було рекомендовано звернутись до суду.

Скаржник вказує, що обґрунтовував як підстави звернення до відповідача так і підстави позову, наявністю судових рішень у справі № 641/10628/13-ц, що відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» є підставою для скасування державної реєстрації такої ділянки, у той же час позовна заява навіть не містить посилань на ч. 13 ст. 79-1 Земельного Кодексу України , як про це зазначено судом першої інстанції.

Також позивач зауважує, що висновки суду щодо невірного визначення кола відповідачів не відповідають вимогам законності судового рішення , оскільки Постановою КМУ від 3 червня 2020 р. № 455 було затверджено «Тимчасовий порядок взаємодії між державними кадастровими реєстраторами територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності в державній реєстрації земельних ділянок».

Пунктом 8 Порядку передбачено, що після прийняття та реєстрації заяви з доданими документами в Державному земельному кадастрі відповідно до пунктів 6 і 7 цього Порядку програмним забезпеченням Державного земельного кадастру за принципом випадковості обирається інший територіальний орган Держгеокадастру, Державний кадастровий реєстратор якого здійснюватиме державну реєстрацію земельної ділянки.

Тож, на думку позивача саме Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, в рамках адміністративних процедури приймав та перевіряв відповідну заяву, саме цей територіальний підрозділ здійснює ведення Державного земельного кадастру та веде поземельні книги в межах Харківської області, і саме ним здійснюється закриття поземельних книг у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відтак , відповідач визначений вірно.

Щодо додаткового рішення , то скаржник вважає таке необґрунтованим , та таким що прийняте без урахування вимог співмірності та доведеності витрат понесених на надання правничої допомоги , не відповідає критеріям оьгрунтованості , розумності та пропорційності.

Посилається на те, що справа не є надто складною , відповідач не несе жодних репутаційних втарт окрім того належним чином не проаналізовано дійсність та реальність таких витрат та фінансовий стан сторін.

Також скаржник посилається на те, що лише дві платіжні інструкції містять відомості про отримувача АБ Валентина Шафоростова , натомість інші квитанції містять отримувача ФОП ОСОБА_4 , який не є строною договору про надання правової допомоги.

З урахуванням викладеного апелянт просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25.11.2024 у справі № 641/7176/21 і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов повністю. Скасувати додаткове рішення Ленінського районного суду м. Полтавивід 16.01.2025 у справі № 641/7176/21 та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви про стягнення витрат на правову допомогу.

Від ГУ Держгеокадастру у Харківській області надійшов відзив на апеляційну скаргу згідно якого відповідач вважає що ОСОБА_1 не надав належних доказів щодо незаконності вчинення державної реєстрації земельної ділянки згідно вимог законодавства , що могло б бути підставою для скасування реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі , відповідно рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

ОСОБА_2 також надав відзив на апеляційну скаргу в якій посилаючись на огрунтованість рішення суду першої інстанції просив скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Окрім того , відзив на апеляційну скаргу подала ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_5 . Відповідач вказує, що ОСОБА_1 не обґрунтував якими саме діями відповідачів порушено його права , та яким чином скасування реєстрації земельної ділянки поновить його права.Просить рішення залишити без зімн , а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 25.07.2007 посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Золотоус-Жидковою О.О., який зареєстровано в реєстрі за № 224.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № 17785263 від 19.02.2008 за реєстраційним № 18665328 вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок літ. Ж-2, загальною площею 171,0 кв.м, житловою площею 71,4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису: 906 в книзі: 1, підстава виникнення права власності: договір дарування реєстраційний № 224 від 25.07.2007, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Золотоус-Житковою О.О., дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 19.02.2008.

Відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі додаткового свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого старшим державним нотаріусом Сьомої харківської державної нотаріальної контори 22.06.1989, яке зареєстровано в реєстрі за № 2-1371 та договору купівлі-продажу від 31.01.2008, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В., який зареєстровано в реєстрі за № 827. (реєстрація в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.03.2008).

ТОВ «Геокомплекс» за замовленням ОСОБА_1 , на підставі договору № 398/1109-1 від 17.11.2009 розроблено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

За замовленням ОСОБА_3 ТОВ «Геокомплекс» на підставі договору № 297/0909-1 від 14.09.2009 розроблено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Рішенням 6 сесії 6 скликання Харківської міської ради №232/11 від 06.04.2011 ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 346,0 кв. м. по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 25.08.2021, 12.12.2013 Управлінням Держземагенства у м. Харкові Харківської області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельлної ділянки в натурі (на місцевості), 15.03.2010; ТОВ «Геокомплекс», здійснено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :02:007:0005, за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності: комунальна власність, площею 0,0346 га.

31.12.2013 відповідач ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 на земельну ділянку та здійснив державну реєстрацію права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Рішенням 5 сесії 6 скликання Харківської міської ради № 167/11 від 22.02.2011 року ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 355,0 кв.м. по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 355,0 кв.м. по АДРЕСА_1 не отримувала.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.04.2016, у справі № 641/10628/13-ц, за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Геокомплекс» про часткове скасування рішення Харківської міської ради, позов ОСОБА_3 задоволено частково, скасовано рішення сесії Харківської міської ради № 232/11 від 06.04.2011 року в частині надання у власність земельної ділянки ОСОБА_1 . Скасовано рішення сесії Харківської міської ради №167/11 від 23.02.2011 року в частині надання у власність земельної ділянки ОСОБА_3 . Стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_3 витрати за проведення судової експертизи у розмірі 9500,00 грн. Стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 114,70 грн. В решті задоволення позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено у повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22.09.2016, у справі № 641/10628/13-ц, апеляційні скарги ОСОБА_1 та Харківської міської ради задоволено частково - рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.04.2016 року змінено. У частині розподілу судових витрат рішення суду скасовано - стягнуто з Харківської міської ради, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи у розмірі 9500 грн., по 4750 грн. з кожного та судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп., по 57 грн. 40 коп. з кожного. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.05.2017 року касаційні скарги ОСОБА_1 та Харківської міської ради відхилено рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.04.2016 та рішення Апеляційного суду Харківської області від 22.09.2016 року залишено без змін.

Технічна документація на приватизацію землі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 була розроблена без дотримання вимог законодавства, а саме не була проведена кадастрова зйомка із геодезичним встановленням меж земельної ділянки з перенесенням їх в натуру (на місцевість) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка, про що свідчить відсутність акту передачі довгострокових межових знаків на зберігання власнику або користувачу земельної ділянки в архівному примірнику № 3 технічної документації та у власника земельної ділянки ОСОБА_1 . У примірнику № 1 технічної документації наданої Управлінням Держземагенства у м. Харкові акт передачі довгострокових межових знаків на зберігання не відповідає положенням Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі.

Відповідно до висновку судової незалежної експертизи № СЕ-1-1-312/15 від 19.07.2015 року при зіставленні фактичних меж та площ земельних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , що знаходяться у користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в одному масштабі та одній системі координат з межами вказаних земельних ділянок згідно з технічними документаціями із землеустрою, експертом було встановлено їх невідповідність, тобто досліджувані земельні ділянки в натурі накладаються одна на одну.

Крім того фактичні розміри земельних ділянок по АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_1 , переданих у власність сторін, не відповідають розмірам, зазначених у рішеннях сесії Харківської міської ради.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.04.2017 в справі № 641/8453/16, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27.11.2017, за позовом ОСОБА_3 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право власності, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, скасовано свідоцтво про право власності, серія та номер НОМЕР_1 , видане 31.12.2013 року Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0346 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.09.2018 в справі № 641/8741/17, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 27.02.2019, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Харківська міська рада, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про відновлення меж суміжних земельних ділянок та зобов`язання вчинити певні дії, позовні вимоги ОСОБА_3 залишено без задоволення.

З вказано рішення вбачається, що заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач ОСОБА_1 посилався на те, що спірні земельні ділянки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 є землею комунальної форми власності територіальної громади м. Харкова.

Вказаним рішенням встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки по АДРЕСА_3 не проводилась. Кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно, поземельна книга на вказану земельну ділянку не відкривалась, межі цієї земельної ділянки до Державного земельного кадастру не вносилися. ОСОБА_3 просить встановити межу спірних земельних ділянок на підставі технічної документації із змелеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої в 2010 році, яка відповідно до рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 6 квітня 2016 року розроблена з порушенням вимог чинного законодавства. Вказаним рішенням суду скасовано рішення Харківської міської ради № 167/11 від 23 лютого 2011 року, яким вона була затверджена. Рішення суду є чинним на час розгляду даної справи.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.10.2019 в справі № 641/13854/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради, Харківської міської ради, ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної ради в місті Харкові від 19.02.2002р. №46 «Про дозвіл на будівництво 2-о поверхового житлового будинку в домоволодінні по АДРЕСА_1 » на ім`я гр. ОСОБА_6 ; скасування рішення Комінтернівської районної ради в місті Харкові від 20.03.2007р. №66-2 «Про затвердження акту прийняття до експлуатації побудованого житлового будинку АДРЕСА_1 ; скасування рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної в місті Харкові ради від 17.04.2007р. №108-100, «Про видачу Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, на ім`я ОСОБА_6 » яке зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.04.2007р, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «ХМБТІ» 28.04.2007р. з урахуванням додатку до адміністративного позову від 19.01.2015 року, адміністративний позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2020 в справі № 641/13854/14-а апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.10.2019 року по справі № 641/13854/14-а скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради, Харківської міської ради, ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про скасування рішень закрито, з підстав не належності розгляду даної справи за правилами адміністративного судочинства. Роз`яснено позивачу, що даний спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 25.08.2021 земельна ділянка кадастровий номер :02:007:0009 за адресою: АДРЕСА_4 , з цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0391 га, зареєстрована 08.07.2021 Відділом у Іллінецькому районі Міжрайонного управління у Гайсинському та Іллінецькому районах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої 25.01.2021 року Харківською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Як вбачається з рішенням 20 сесії 8 скликання Харківської міської ради Харківської області № 782/23 від 22.11.2023 «Про передачу у власність громадянам земельних ділянок» На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 у справі № 520/4907/22, яким зобов`язано Харківську міську раду розглянути заяву ОСОБА_3 стосовно затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність земельної ділянки, кадастровий номер 6310і3б900;02:007:0009, площею 0,0391 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ; за результатами розгляду звернення ОСОБА_3 від 03.10.2023 № б/н відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність земельної ділянки, кадастровий номер :02:007:0009, площею 0,0391 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Встановлено, що на час розгляду даної справи земельна ділянка з кадастровим номером :02:007:0005 площею 0,0346 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується в Державному земельному кадастрі і є комунальною власністю, розпорядження якою здійснює Харківська міська рада. Земельна ділянка по АДРЕСА_3 , :02:007:0009 є комунальною власністю, розпорядження якою здійснює Харківська міська рада.

19.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із запитом, керуючись положенням Закону України «Про доступ до публічної інформації» просив повідомити: Чи була скасована державна реєстрація земельної ділянки із кадастровим номером :02:007:0005 за адресою: АДРЕСА_1 . У разі якщо державна реєстрація земельної ділянки із кадастровим номером :02:007:0005 за адресою: АДРЕСА_1 не скасована просив провести скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки, з підстав визначених ч. 13 ст. 79-1 ЗК України, а саме: державна реєстрація земельної ділянки скасовується в разі, якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Зазначає, що 08.07.2017 запис про право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасовано на підставі рішення суду та після вказаної дати ним не вживались заходи щодо погодження межі земельної ділянки із власником домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за вих. № ПІ-12/0-14/0/63-21 від 22.01.2021 року ОСОБА_1 повідомлено, що за інформацію Відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області земельна ділянка з кадастровим номером :02:007:0005 не скасована. Згідно частини 10 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Згідно даних наявних в програмі ведення Державного земельного кадастру (Національна кадастрова система) 18.12.2013 Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області зареєстровано право власності, 08.08.2017 в порядку інформаційної взаємодії отримана інформація про скасування права власності. Враховуючи вище викладене, скасування реєстрації земельної ділянки вразі скасування прав на неї непередбачено земельним законодавством.

21.05.2021 позивач звернувся до Державного кадастрового реєстратора відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою в якій просив внести зміни до відомостей про земельну ділянку згідно актуальної технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , що розроблена ТОВ Інвестиційно-консалтингова компанія «Проконсул».

Державним кадастровим реєстратором відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області 01.06.2021 року прийнято рішення № РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів законодавству, рекомендовано: відповідно до п. б ст. 198 Земельного кодексу України кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами (відсутнє погодження з суміжними власниками та землекористувачами). Відповідно до вимог ст. 106 Земельного кодексу України у разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки встановлення меж здійснюється за рішенням суду.

21.05.2021 ОСОБА_1 звертався із заявою до начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в якій вказав, що 21.05.2021 ним було подано до державного кадастрового реєстратора заява про внесення змін до державного земельного кадастру відносно земельної ділянки із кадастровим номером :02:007:0005. Просив у разі відмови державним кадастровим реєстратором відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 із кадастровим номером :02:007:0005.

Листами начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за вих. № Г-336/0/14.2-628/0/21-21 від 04.06.2021 адресованим ОСОБА_7 повідомлено про рішення державного кадастрового реєстратора про відмову від 01.06.2021 за № РВ-021. Відносно скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки із кадастровим номером :02:007:0005 повідомлено наступне. Згідно із ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачається, що Державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Відповідно до п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, Що був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2021 року за № 1051 закріплюється, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку Реєстрацію, у разі: 1) поділу чи об`єднання земель державну реєстрацію земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання; 2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру; 3) ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. З огляду на вищевикладене на теперішній час скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :02:007:0005 можливо лише на підставі рішення суду (окрім випадку поділу чи об`єднання зазначеної земельної ділянки).

14.06.2021 року ОСОБА_1 звертався із заявою до Державного кадастрового реєстратора відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в які просив скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 із кадастровим номером :02:007:0005.

Листом начальника відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за вих. № 357/146-21 від 22.06.2021 повідомлено, що відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлюється, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. До заяви не надане рішення суду щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0005. На даний час земельна ділянка з кадастровим номером :02:007:0005 не скасована. З огляду на вищевказане для вирішення питання щодо скасування Державної реєстрації зазначеної земельної ділянки, роз`яснено право звернення до суду.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб приватноправового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства (постанова Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 128/3851/14-ц, провадження № 61-1405св19).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначав про порушення його прав, як власника земельної ділянки площею 0,0346 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , відповідачами у справі. При цьому, вказуючи про порушення своїх прав, ОСОБА_1 вказував, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками будинку за адресою АДРЕСА_1 , земельна ділянка за вказаною адресою кадастровий номер :02:007:0009, загальною площею 0,0391 га зареєстрована попри наявність порушеннь та технічних помилок аналогічних допущеним під час розроблення техдокументації у 2010 році.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (ч. 3 ст. 152 ЗК України).

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

За правилами п. «б» та п. «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм для користування.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст. 118 ЗК України встановлено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Зокрема ч. 6 ст. 118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, особистого селянського господарства, в межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Статтею 122 ЗК України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України).

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України).

Результат аналізу наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.04.2017 в справі № 641/8453/16, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27.11.2017, за позовом ОСОБА_3 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право власності, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, скасовано свідоцтво про право власності, серія та номер НОМЕР_1 , видане 31.12.2013 року Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0346 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.04.2016, у справі № 641/10628/13-ц, за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Геокомплекс» про часткове скасування рішення Харківської міської ради, позов ОСОБА_3 задоволено частково, скасовано рішення сесії Харківської міської ради № 232/11 від 06.04.2011 року в частині надання у власність земельної ділянки ОСОБА_1 . Скасовано рішення сесії Харківської міської ради №167/11 від 23.02.2011 року в частині надання у власність земельної ділянки ОСОБА_3 . Стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_3 витрати за проведення судової експертизи у розмірі 9500,00 грн. Стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 114,70 грн. В решті задоволення позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено у повному обсязі.

Рішенням 20 сесії 8 скликання Харківської міської ради Харківської області № 782/23 від 22.11.2023 «Про передачу у власність громадянам земельних ділянок» На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 у справі № 520/4907/22, яким зобов`язано Харківську міську раду розглянути заяву ОСОБА_3 стосовно затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність земельної ділянки, кадастровий номер 6310і3б900;02:007:0009, площею 0,0391 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ; за результатами розгляду звернення ОСОБА_3 від 03.10.2023 № б/н відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність земельної ділянки, кадастровий номер :02:007:0009, площею 0,0391 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Відповідно , станом на момент розгляду справи ОСОБА_1 та визначені ним відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є власниками земельних ділянок , щодо яких заявлено вимоги про скасування державної реєстрації та про закриття поземельної книги .

Частиною 1 ст. 1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» , визначено поняття Державного земельного кадастру, відповідно до якого - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Статтею 3 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр базується на таких основних принципах: об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону тощо.

Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених ст. 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до ст. 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Згідно зі змістом ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:007:0005 площею 0,0346 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується в Державному земельному кадастрі і є комунальною власністю, розпорядження якою здійснює Харківська міська рада. Земельна ділянка по вул. Вишневій, 9 А, :02:007:0009 є комунальною власністю, розпорядження якою здійснює Харківська міська рада.

Відповідно, позивачем не доведено підстав зверення із позовом та наявності порушення його права ісуванням реєстрації земельних ділянок , зважаючи на те , що власником спірного нерухомого майна є Харківська міська рада.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність державного кадастрового реєстратора забороняється, крім випадків, встановлених цим Законом (ч. 7 ст. 9 ЗУ «Про Державний земельний кадастр»).

Згідно з ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття поземельної книги на таку ділянку.

Відповідно до ч. 10 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Згідно з частиною 1 статті 24, частини 4 статті 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

У частині 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів; й) відомості про заходи щодо охорони земель і ґрунтів.

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про зобов`язання скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі та закриття поземельних книг щодо спірних земельних ділянок не є ефективним способом захисту порушених прав позивача та не забезпечить їх поновлення, враховуючи те , що власником спірних земельних ділянок є Харківська міська рада .

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обгрунтовіаність відмови в задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_1 судом першої інстанції.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

У постанові від 24 січня 2024 року справа №752/1058/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав , що додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року в справі № 756/4441/17 (провадження № 61-17081св18)).

Відповідно, оскільки оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, додаткове рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 16 січня 2025 року також залишається незмінним , як невід`ємна частина основного . При перегляді рішення судом не встановлено порушень матеріального чи процесуального права , що слугували б підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 367 , 368 , 374 , 375 , 381 - 384 ЦПК України,суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Максимовського Сергія Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 25 листопада 2024 року залишити без змін.

Додаткове рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 16 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов