Справа № 345/6109/25
Провадження № 2/345/2841/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Сирко Й.Й., розглянувши та вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно, поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

Адвокат Дубров Євген Валерійович, який діє від імені ОСОБА_1 звернувся до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власносі на нерухоме майно, поділ спільного майна подружжя.

Зокрема, в прохальній частині позовної заяви представник позивача просить:

-визнати право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;

-визнати автомобілі різних марок та реєстраційних номерів та мотоцикл, що зареєстровані на відповідача, об`єктами спільної сумісної власності подружжя, здійснити їх поділ, стягнувши з ОСОБА_3 грошову компенсацію за належну позивачці половину кожного з цих транспортних засобів.

Дослідивши матеріали позовної заяви, доходжу до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За загальним правилом, яке міститься в ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, ст.30 ЦПК України визначено правила виключної підсудності.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позовних вимог є в тому числі вимога про поділ між колишнім подружжям нерухомого майна у вигляді квартири, яка знаходиться в одному з багатоквартирних житлових будинків м.Івано-Франківська.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так й інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Як зазначено у постанові Верховного Суду у справі № 910/6644/18 від 09.09.2020 виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як прямо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном. Аналогічна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду у справі № 638/1988/17 від 10.04.2019 р.

Відповідно до визначених ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» положень, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України ''Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини'', інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається ''належний суд'', тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як роз`яснено в п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч.1 ст.114 ЦПК). Згідно з положеннями ст.181 ЦК України, до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст.358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.370,372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, а також до позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів (правочинів) щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Віднесення позовів до виключної підсудності здійснюється, виходячи із критерію їх виникнення з приводу нерухомого майна, навіть коли вимоги не заявлені безпосередньо відносно самого нерухомого майна.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майном», а тому правило вищевказаних норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення (див. постанову Верховного Суду від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17, провадження № 61-35697св18).

Відтак, зважаючи на встановлені обставини, в даному випадку слід застосувати правила виключної підсудності, і відповідно до положень ст. 30 ЦПК України даний позов повинен розглядатись за місцем знаходження нерухомого майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на викладене, враховуючи зміст ст. 187 ЦПК України, приймаючи до уваги, що провадження не відкрито, розгляд справи не розпочався, а справа належить до підсудності іншого суду, дану справу на підставі ст. 31 ЦПК України необхідно направити за місцезнаходженням нерухомого майна житлової квартири, до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, що знаходиться за адресою: 76000, м. Івано-Франківськ, вул.Грюндвальдська,11, тобто за підсудністю.

Приймаючи рішення про направлення справи за підсудністю, зважаю на положення ч.1 ст.378 ЦПК України, відповідно до якої судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до ч.1 ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускається.

Керуючись ст.258,260 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно, поділ спільного майна подружжя передати на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за адресою: 76000, м. Івано-Франківськ, вул. Грюндвальдська,11.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 28.10.2025

Суддя