Справа № 449/120/25 Головуючий у 1 інстанції: Савчак А.В.
Провадження № 22-ц/811/2051/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м.Львів

Справа № 449/120/25

Провадження № 22-ц/811/2051/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником Цокало Тетяною Михайлівною, на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області, ухвалене у м.Перемишляни 12 травня 2025 року у складі судді Савчака А.В. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФК «ПРОЦЕНТ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

21 січня 2025 року ТОВ «ФК «ФК «ПРОЦЕНТ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 16 лютого 2024 року між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 7336. Відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 грн. строком на 365 днів (до 15 лютого 2025 року), шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Ощадбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних).

ТзОВ «Фінансова компанія «ФК «ПРОЦЕНТ» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі, в свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 1 січня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 40 000 грн. за період з 16 лютого 2024 року по 1 січня 2025 року, що нарахована відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом (912,5 річних) та Графіка платежів.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФК «ПРОЦЕНТ» заборгованість за Кредитним договором № 7336 від 16 лютого 2024 року в розмірі 40 000 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 12 травня 2025 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФК «ПРОЦЕНТ» заборгованість за кредитним договором № 7336 від 16 лютого 2024 року у розмірі 28 950 грн. У решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФК «ПРОЦЕНТ» судовий збір в розмірі 1 753,21 грн. та 4 400 грн. витрат на правову допомогу.

11 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - Цокало Т.М. звернулася до Львівського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 12 травня 2025 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вважає, що рішення суду потрібно змінити шляхом зменшення заборгованості з 28 950 грн. до 5 563 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 563,65 грн. - заборгованість за процентами. Звертає увагу на принцип «суд знає закон». 22 листопада 2023 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Цим Законом, серед іншого, були внесені зміни в Закон України «Про споживче кредитування». Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» було доповнено частиною 5 такого змісту: «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%» . Враховуючи, що кредитні договори були укладені після 24 грудня 2023 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», відповідно, денна процентна ставка згідно із чинним законодавством не може перевищувати 1 %. Всупереч зазначеного, відповідач нараховував проценти за ставкою 2,5% в день. Виходячи з положень ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відсотки за користування кредитом необхідно нараховувати на рівні облікової ставки НБУ за період з 16 квітня 2024 р. по 15 лютого 2025 року і такі становлять 563,65 грн.

Просить рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 12 травня 2025 року змінити шляхом зменшення заборгованості з 28 950,00 грн. до 5 563,65 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 563,65 грн. - заборгованість за процентами, а також зменшити розмір судових витрат (судовий збір з 1 753,21 грн. до 336,96 грн.) та здійснити пропорційний розподіл судових витрат, понесених відповідачем в суді першої інстанції.

27 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник ТОВ «ФК «ФК «ПРОЦЕНТ» - Руденко К.В. подав до Львівського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Цокало Т.М., залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін, у зв`язку з безпідставністю доводів, зазначених в апеляційній скарзі. В поданому відзиві ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. за подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 16 лютого 2024 року ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 7336. Відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 грн. строком на 365 днів (до 15 лютого 2025 року) шляхом переказу на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Ощадбанк».

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://procent.com.ua та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, з якими відповідач ознайомлена перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ФК «ФК «ПРОЦЕНТ» наявні у загальному доступі (опубліковані на сайті https://procent.com.ua.).

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому в договорі, строком на 365 днів. Відповідач свої зобов`язання по договору не виконала, не повернула своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач свої кредитні зобовязання не виконала та допустила заборгованість в розмірі тіла кредиту (5 000 грн.) та відсотків у розмірі 23 950 грн. Також суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зтакими висновками колегія суддів погоджується з урахуванням наступного.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, де розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 ст.11 цього Закону встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

У статті 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням встановленого належить зробити висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі, зокрема, ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Електронний договір має включати всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження його згоди з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Укладений в електронній формі договір підписується електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, у якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту, інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 16 лютого 2024 року було укладено кредитний договір №7336 в електронній формі, який ОСОБА_1 було підписано електронним підписом з наданим одноразовим ідентифікатором 225898.

Сторони не заперечують факт укладення такого договору та отримання отредиту.

Кредитний договір укладено строком на 365 днів (до 15 лютого 2025 року) з встановленою процентною ставкою за користування кредитом - 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних).

Пунктом 2.4.1 передбачено, що позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит.

У додатку №1 до кредитного договору було погоджено графік платежів, реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» просило стягнути з ОСОБА_1 окрім тіла кредиту, проценти в розмірі 40 000 грн., які були нараховані за процентною ставкою 2,5% від суми кредиту за кожен день користування ним.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що під час укладення кредитного договору при визначенні розміру процентної ставки не було застосовано норми закону України «Про споживче кредитування».

22листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Цим Законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема статтю 8 доповнено частиною п`ятою такого змісту: «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %».

Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17) тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Суд першої інстанції врахував, що кредитний договір № 7336 був укладений між сторонами 16 лютого 2024 року (після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення регулювання ринків фінансових послуг» 24 грудня 2023 року), прийшов до правильного висновку, що денна процента ставка за користування кредитом повинна становити 2,5% до 22 квітня 2024 року включно і 1,5% - з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно, а з 21 серпня 2024 року по 23 жовтня 2024 року - 1,0%.

Таким чином, заборгованість по нарахованих та не сплачених процентах за період з 16 лютого 2024 року по 1 січня 2025 року становить 23 950грн: ( період з 16 лютого 2024 року по 22 квітня 2024 року складає 66 днів, денна процента ставка - 2,5%: 5 000 х 2,5% х 66 = 8 250,00 грн; період з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року складає 120 днів, денна процента ставка 1,5%: 5 000 х 1,5% х 120 = 9 000 грн; період з 21 серпня 2024 року по 1 січня 2025 року складає 134 дні, денна процента ставка 1%: 5 000 х 1% х 134 = 6 700 грн).

Враховуючи положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту (5 000 грн.) та заборгованості за процентами в розмірі 23 950 грн.

Посилання відповідача на окремі норми Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» без урахування його прикінцевих та перехідних положень не дають підстав вважати, що здійснений судом розрахунок заборгованості за процентами є неправильним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Цокало Тетяною Михайлівною, залишити без задоволення.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 12 травня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 20 жовтня 2025 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ______________Ю.Р. Мікуш _____________ Р.В. Савуляк