ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5420/25 Номер провадження 22-ц/814/3679/25Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Карпушина Г.Л., Одринської Т.В.,

за участю секретаря Дороженка Р.Г.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 липня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Брайт-К» (надалі ТОВ «ФК «Брайт-К») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/4197965 від 29.09.2021 в сумі 131249,71 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 58430,39 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 20037,93 грн., заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 52781,39 грн. та судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що 29.09.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1/4197965, відповідно до умов якого позичальник отримав кошти в сумі 75000 грн. строком на 72 місяці, тобто по 28.09.2027.

Сторонами також було узгоджено процентну винагороду щомісячно в розмірі 15% річних та комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно 2,35% від суми кредиту.

Банком було відкрито відповідний рахунок та надано кошти позичальнику.

18.12.2024 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Брайт-К» було укладено договір відступлення, відповідно до умов якого товариство набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

Неналежне виконання кредитних зобов`язань призвело до виникнення заборгованості, яка станом на дату відступлення права вимоги становила 121523,64 грн.

В подальшому товариством, як новим кредитором, також нараховувалася заборгованість, загальний розмір якої станом на час звернення до суду становить 131249,71 грн.

Товариством на адресу ОСОБА_1 направлялися як повідомлення про наявність простроченої заборгованості, так і вимога про дострокове повернення коштів, які залишилися без належного реагування, в зв`язку з чим новий кредитор звернувся до суду.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 липня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» заборгованість за кредитним договором №1/4197965 від 29.09.2021 в розмірі 78468,32 грн., а саме заборгованість за тілом кредиту 58430,30 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 20037,93 грн., а також судовий збір в сумі 1448,24 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд встановив наявність кредитних правовідносин, правомірність переходу права вимоги по кредитному договору до позивача та невиконання позичальником свого обов`язку по своєчасному поверненню кредитних коштів, в зв`язку з чим стягнув заборгованість по тілу кредиту та відсотках згідно наданих розрахунків.

Разом з тим суд відмовив в стягненні комісії, оскільки встановив, що остання була встановлена за послуги банку, які повинні надаватися безоплатно, а відтак вимога в цій частині є безпідставною.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «ФК «Брайт-К» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення в частині відмови в стягненні комісії скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вказує, що комісійна винагорода була узгоджена позичальником при укладанні кредитного договору з банком, була зрозумілою споживачу послуг та ґрунтувалась на положеннях Закону України «Про споживче кредитування», а отже підлягає стягненню в якості простроченої заборгованості.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 29.09.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1/4197965, відповідно до умов якого, банк надав кредит у сумі 75000 грн. на строк 72 місяці, під 15% щомісячно і комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,35% від суми кредиту, до 28.09.2027.

18.12.2024 між банком та ТОВ «ФК «Брайт-К» було укладено договір відступлення права вимоги №5-2024, згідно якого до останнього перейшло право вимоги по кредитним договорам, в тому числі і по кредитному договору № 1/4197965, укладеному з ОСОБА_1 .

Згідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості , яка виникла внаслідок неналежного виконання позичальником взятих кредитних зобов`язань, остання на час звернення до суду становила 131249,71 грн. та складалась із заборгованості за тілом кредиту 58430,30 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 20037,93 грн, заборгованості за комісією за обслуговування кредиту 52781,39 грн.

В лютому та квітні 2025 року позивачем як новим кредитором на адресу ОСОБА_1 направлялись як повідомлення про наявність заборгованості, так і вимога про дострокове повернення кредиту, які залишилися без належного реагування боржника.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками у звязку з порушенням позичальником обов`язку по їх своєчасному поверненню. Одночасно суд визнав безпідставними вимоги кредитора про стягнення з боржника заборгованості по комісійній винагороді за обслуговування кредитної заборгованості (комісії).

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами укладання кредитного договору між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 , неналежне виконання взятих позичальником кредитних зобов`язань, що призвело до виникнення заборгованості та правомірність переходу права вимоги від первісного кредитора до нового, в зв`язку з чим суд обґрунтовано стягнув заборгованість по тілу кредиту та відсоткам, розмір якої доводиться зібраними по справі доказами.

Що стосується відмови в стягненні комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості (комісії) колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З розрахунків заборгованості за кредитним договором вбачається, що до загального розміру заборгованості ОСОБА_1 включено заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 52781,39 грн.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21).

Так, пунктом 1.4.2 кредитного договору № 1/4197965 від 29 вересня 2021 року встановлено, що комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно становить 2,35 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає в себе : послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості

Оскільки ОСОБА_1 встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом, за умовами їх надання один раз на місяць, повинні надаватись безоплатно, а позивачем не надано доказів, що такі послуги надавались відповідачу частіше одного разу на місяць, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо надання кредиторами, в тому числі і позивачем, як фінансовою установою, за період з 23.12.2024 по 11.04.2025, обсягу визначених п. 1.4.2 послуг щодо здійснення обслуговування кредитивної заборгованості, зокрема послуг з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касового обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу, що визначений новим кредитором розмір заборгованості за комісією дорівнює майже розміру заборгованості за тілом кредиту, що суперечить принципу добросовісності та свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Доводи апеляційної скарги, щодо узгодженості між сторонами комісійної винагороди в п. 1.4.2 кредитного договору, а відтак правомірності нарахування товариством заборгованості по останній, відхиляються колегією суддів як такі, що не заслуговують на увагу, оскільки самим позивачем, як новим кредитором, не доведено надання визначених в даному пункті послуг відповідачу, як споживачу таких банківських послуг.

Так, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» про що вказав Верховний Суд у постанові від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 20 вересня 2024 року по справі № 331/2974/23 не беруться колегією суддів до уваги, оскільки вказаною постановою судові рішення місцевого та апеляційного судів якими було відмовлено в стягненні комісії залишено без змін, що крім зазначеного, доводить безпідставність вимоги про стягнення заборгованості по комісії.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» залишити без задоволення.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2025 року.

Судді: О. І. Обідіна Г.Л. Карпушин Т.В. Одринська