Справа № 504/4602/23
Номер провадження 2/504/658/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2025с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Вінської Н.В.

при секретарі Коцар А.М.,

за участі:

представника позивача адвоката Новак Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Доброслав Одеської області справу за позовом

ТОВ «Тепло та Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію та зустрічним ОСОБА_1 до ТОВ «Тепло та Сервіс» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «Тепло та Сервіс» звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 92 433.59 грн., інфляційні витрати у розмірі 11 760.44 грн., 3% річних у розмірі 4058.82 грн.

У обґрунтування позову позивач вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС», основним видом діяльності якого є: 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, маючи відповідні ліцензії, є виробником та постачальником теплової енергії до житлових будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 є власником приміщення АДРЕСА_4 , що підтверджується Відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В зв`язку із систематичною несплатою за надані послуги з опалення за Відповідачем утворилась заборгованість перед ГОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС».

Надання послуг з централізованого постачання теплової енергії до будинку АДРЕСА_2 здійснює ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» починаючи з 1 листопада 2017 року і по сьогоднішній день.

Виробництво теплової енергії здійснюється шляхом експлуатації котельні централізованого опалення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 та належить ТОВ «МІЛАН-С».

Експлуатацію вказаної котельні ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» здійснює на підставі Договору оренди обладнання №03/08/17 від 03.08.2017 р., укладений з ТОВ «МІЛАН-С».

ОСББ «ЄВРОПЕЙСБКИЙ-44А» в листі №1/24/02/23 від 23.02.2023 р. та в листі №1/13/02/23 від 13.02.2023 р., у відповідь на адвокатські запити зазначило, що виконавцем послуги з постачання теплової енергії, якою здійснювалося постачання теплової енергії до житлового будинку АДРЕСА_2 протягом 2020-2021 та 2021-2022 опалювальних періодів - є ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС».

Фонтанська сільська рада Одеського району Одеської області в листі №03.1-12.01/595 від 10.02.2023 р. та в листі №03.1-12.01/713 від 23.02.2023 р., у відповідь на адвокатські запити повідомила, що постачання теплової енергії до житлового будинку АДРЕСА_2 (ЖК «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ) протягом опалювального періоду з 01 листопада 2020 року по 14 квітня 2021 року та опалювального періоду з 01 листопада 2021 року по 09 квітня 2022 року здійснювалося ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» () за тарифами (цінами) на теплову енергію, затверджені Рішенням Виконавчого комітету Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області №323 від 11.12.2018 р.

Вказаним рішенням було встановлено тарифи для ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» на виробництво та постачання теплової енергії, зокрема, до будинку АДРЕСА_2 (ЖК «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ»), в розмірі - 32,99 грн. за м.кв. - для населення.

Вказані тарифи є діючими по сьогоднішній день.

Наведені відомості повністю підтверджують факт надання Позивачем послуг з теплопостачання до будинку АДРЕСА_2 , а отже і до квартири Відповідача.

Протягом 2021-2022 опалювального періоду, з 01 листопада 2021 року по 09 квітня 2022 року та2022-2023 опалювального періоду, з 01 листопада 2022 року по 07 квітня 2023 року, ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» надало послуги з постачання тепла до приміщення Відповідача на загальну суму 92 433,59 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, яким просить суд визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» щодо нарахування та проведення обліку споживання теплову енергію в приміщенні, яке обладнане індивідуальним приладом обліку теплової енергії з розрахунку вартості за 1 кв.м. протиправними та просить суд зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» провести перерахунок споживання теплову енергію з розрахунку вартості за 1 Гкал. за весь час надання Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» послуг з виробництва та постачання теплової енергії до житлового будинку АДРЕСА_2 .

Звертаючись із зустрічним позовом ОСОБА_1 вказує, що 25 червня 2014 року за договором купівлі-продажу він придбав у власність нежитлове приміщення №254 в будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 218 кв.м.. що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

У жовтні 2014 році був розроблений робочий проект на встановлення вузла обліку та регулювання тепловою енергією нежитлового приміщення 254 у житловому будинку АДРЕСА_2 .

Розробку робочого проекту виконало Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТНО-ВИШУКУВАЛЬНИЙ ІНСТИТУТ «ОДЕСАГРОПРОЕКТ» за технічними умовами теплопостачальної організації ТОВ «УК Флагман», яка надавала послуги з теплопостачання до будинку АДРЕСА_2 до того, коли ці послуги почало надавати ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС».

14 листопада 2014 року ОСОБА_1 придбав у власність та зареєстрував право власності на нежитлове приміщення №261 в будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 29,5 кв.м., що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Після чого ОСОБА_1 провів реконструкцію нежитлових приміщеннях 254 та 261, а саме здійснив їх об`єднання без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані та цільового призначення, що підтверджується копією Декларації про готовність об`єкта до експлуатації затверджену Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області.

Після об`єднання нежитлових приміщеннях №254 та №261 був виготовлений новий технічний паспорт та проведена державна реєстрація реконструйованих нежитлових приміщень за одним номером АДРЕСА_4 , загальною площею 266 кв.м., що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

У приміщенні №254 (261) у житловому будинку АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_1 , встановлений вузол обліку та регулювання теплової енергії.

Починаючи з 01 липня 2017 року ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» замість ТОВ «УК Флагман» взяло на себе обов`язки з теплопостачання до будинку АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 стверджує, що позивачу ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» відомо про встановлення на законних підставах у належному йому на праві власності приміщенні індивідуального приладу обліку теплової енергії, який є повіреним, опломбованим та змонтований з дозволу та з безпосередньою участю ТОВ «Тепло та Сервіс», а тому ведення обліку постачання теплової енергії ТОВ «Тепло та Сервіс» до приміщення №261, обладнаного індивідуальним приладом обліку теплової енергії, не за кількістю спожитих Гкал, а з розрахунку вартості за 1 кв.м., є протиправними діями та незаконними зі сторони виробника та постачальника теплової енергії - ТОВ «Тепло та Сервіс».

З метою захисту своїх порушених прав, як споживача в сфері надання житлово-комунальних послуг, ОСОБА_1 змушений звернутися до суду із зустрічним позовом.

Провадження у зазначеній справі відкрито ухвалою від 26.10.2023 року за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику(повідомлення) сторін.

20.12.2023 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Тепло та Сервіс» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 09.06.2025 року пийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Тепло та Сервіс» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Представник позивача адвокат Новак Р.Г. у судовому засіданні повністю підтримав вимоги первісного позову, заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог.

Представник відповідача адвокат Гришко С.О, надав до суду заяву якою просив проводити розгляд справи у його відсутність. Свою позицію щодо поданого ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» позову відповідачем було неодноразово висловлено у поданих до суду відзиві, письмових заявах та безпосередньо наданих представником Сероветника С.С. у судових засіданнях поясненнях. Відповідач повністю заперечує проти пред`явленого позову оскільки вважає, неправомірним проведення розрахунку заборгованості за спожиті послуги з опалення приміщення із розрахунку не за кількістю спожитих Гкал, а з розрахунку за 1 кв.м. приміщення.

13.12.2023 року відповідачем Сероветник С.С. надано відзив на первісний позов.

29.12.2023 року до суду від ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» надійшла відповідь на відзив.

01.07.2025 року суду надано відзив на зустрічну позовну заяву.

10.07.2025 року позивач за зустрічним позовом скористався своїм правом та надав до суду відповідь на відзив на зустрічний позов.

16.07.2025 року ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» надало до суду заперечення на відповідь на відзив на відзив на зустрічний позов.

Розглянувши позовну заяву, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору оренди обладнання №03/08/17 від 03.08.2017 року, ТОВ «Мілан С» передав, а ТОВ «Тепло та Сервіс» прийняв в строкове платне користування три газових котла та будівлю котельні за адресою: Одеська область, Одеський (колишня назва Лиманський) район, с. Крижанівка, вул. Генерала Бочарова, буд. 46.

Відповідно до довідки ОСББ «Європейський -44А» виконавцем послуги з постачання теплової енергії до будинку АДРЕСА_5 , протягом опалювального сезону 2020-2021 року є ТОВ «Тепло та Сервіс».

Також згідно до листів Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області наданих на адвокатські запити представника позивача адвоката Новак Р.Г. постачання теплової енергії до житлового будинку АДРЕСА_2 (ЖК «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ) протягом опалювальних періодів з 01 листопада 2020 року по 14 квітня 2021 року та з 01 листопада 2021 року по 09 квітня 2022 року здійснювалося ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» () за тарифами (цінами) на теплову енергію, затверджені Рішенням Виконавчого комітету Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області №323 від 11.12.2018 року, а саме: за 1 Гкал 1773,09 грн., за 1 кв.м. 32,99 грн.

Згідно з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 12.11.2021 року, ОСОБА_1 є власником приміщення АДРЕСА_4 , загальна площе нежитлового приміщення складає 266 кв.м.

Відповідно до платіжних квитанцій, ОСОБА_1 на якого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , станом на квітень 2023 року, має заборгованість за оплату послуг опалення у розмірі 92 433,59 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.01.2023 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс» заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 173 562,61 грн. яка утворилась станом на квітень 2021 року, інфляційні втрати у розмірі 31 488,21 грн. та 3% річних у розмірі 11 596,25 грн. Зазначене рішення залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 10.10.2023 року.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, суд виходив з того, що відповідач є власником нежитлового приміщення куди здійснюється постачання теплової енергії позивачем, ОСОБА_1 протягом тривалого часу не сплачує надані послуги, у зв`язку з чим на даний час існує заборгованість, яка не погашена відповідачем.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд критично ставиться до доводів ОСОБА_1 викладених у відзиві на позов та зустрічній позовній заві стосовно необхідності здійснення перерахунку заборгованості за отримані послуги теплопостачання із врахування показів приладу обліку теплової енергії, оскільки позивачем за зустрічним позовом не надано до суду доказів, отримання та дотримання технічних умов ТОВ «Тепло та сервіс» для встановлення приладу обліку, окрім того покази приладу обліку теплової енергії ULTRAHEAT, тип T350/2WR6, заводський номер 67661396, з 01 листопада 2014 року залишились незмінними, що свідчить фактично про самовільне відключення ОСОБА_1 від теплопостачання, при цьому незмінність показів приладу обліку, не звільняє відповідача від сплати мінімальної частки питомого споживання теплової енергії.

Ухвалюючи рішення суд зазначає, що відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних витрат та 3% річних суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022. Воєнний стан діє до даного часу.

04.03.2022 Верховним Судом України вирішено питання про особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан. Так, відповідно до ст. 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.

Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Звертаючись до суду із вимогою про стягнення інфляційних втрат та 3% річних позивач, без правових підстав та будь якого обґрунтування, включив до розрахунку інфляційних втрат та 3% річних заборгованість ОСОБА_1 яка встановлена за рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.01.2023 року у сумі 173 562,61 грн. Зазначена заборгованість не була предметом розгляду у даній справі, у суду відсутні відомості про виконання зазначеного рішення суду яке підлягає самостійному виконанню.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Тепло та Сервіс» до ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача нарахованого індексу інфляції за період з листопада 2021 року по 24 лютого 2022 року, виключивши з розрахунку інфляційних втрат 173 562,61 грн. В результаті корегування початкової суми заборгованості, з ОСОБА_1 підлягають до стягнення інфляційні втрати в сумі 394,89 грн., 3% річних 72,85 грн.

Згідно з вимогами ст. ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи за зверненнями фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відносини щодо постачання фізичним особам теплової енергії регулюються Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (стаття 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Опалення - це підтримка в закритому приміщенні температури, що нормується й необхідне для нормальної життєдіяльності людини, ведення технологічних процесів і інших цілей й має важливе значення для запобігання відволоженню, промерзанню, викривлення будівельних конструкцій.

Центральне опалення - послуга, яка передбачає подачу теплової енергії до кожної квартири для забезпечення опалення приміщень.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Частиною третьою статті 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, зокрема своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно зі статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісяця здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача сплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, та укладення договору передбачений статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

За змістом статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Законодавством не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідача від оплати за фактично надані послуги.

Верховний Суд України, розглядаючи справу № 6-2951цс15 (постанова від 20.04.2016 року) зазначив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору по надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного господарського суду від 21.04.2020 року у справі №910/7968/19.

Отже, відсутність договору, як підстава на безоплатне користування фактично спожитими послугами, не передбачена.

Суд вважає, що відкриття особового рахунку № НОМЕР_2 а за адресою розташування належного відповідачу приміщення, відповідно до якого нараховується плата за послуги з теплопостачання, що надавалися позивачем у будинку АДРЕСА_2 до точки розподілу в межах балансової належності та відсутність відмови від отримання послуги, здійсненої у передбаченому законом порядку, свідчать про фактичне укладення договору між сторонами.

За таких обставин, суд доходить висновку, що незважаючи на те, що ОСОБА_1 не укладався договір постачання теплової енергії, однак, він являється її споживачем за адресою: нежитлове приміщення АДРЕСА_4 , оскільки є власником цього приміщення.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (частина друга статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація) (частина четверта статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення надаються споживачеві згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Правила № 630 передбачали, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15.

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), які діяли до 02.02.2022 року споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169 затверджено новий Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Цим Порядком передбачено, що рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від централізованого опалення приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії.

Рішення органів місцевого самоврядування можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Рішення власника (співвласників) будівлі, в тому числі житлового будинку, про відключення від централізованого опалення приймається відповідно до вимог Цивільного кодексу України, законів України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Власник (співвласники) будівлі, в тому числі житлового будинку, подає (подають) до органу місцевого самоврядування заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від централізованого опалення. Для багатоквартирного будинку до заяви додатково додається протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку (витяг із протоколу) про ухвалене співвласниками рішення про відключення будинку від централізованого опалення.

Орган місцевого самоврядування відповідно до законодавства розглядає подані документи за наявності затвердженої ним схеми теплопостачання відповідного населеного пункту.

Заява про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від централізованого опалення передається на розгляд Комісії.

Під час прийняття рішення Комісія враховує технічні можливості наявних мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання населеного пункту чи окремого кварталу (мікрорайону) щодо забезпечення живлення запропонованої власником (співвласниками) будівлі системи, та за потреби надає пропозиції органу місцевого самоврядування щодо збільшення потужностей, а також заміни систем внутрішньоквартальних, магістральних мереж електро-, газо-, водо-, теплопостачання, потрібних для встановлення в будівлі системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) та пропозиції щодо фінансування таких заходів.

Комісія передає рішення до органу місцевого самоврядування протягом п`яти робочих днів із дня його прийняття. Копія рішення Комісії надається заявникові.

Орган місцевого самоврядування на найближчому засіданні за участі заявника чи його уповноваженого представника приймає відповідно до законодавства рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від централізованого опалення, з урахуванням рекомендацій Комісії.

Для відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, власник (співвласники) забезпечує розроблення проекту відключення будівлі від централізованого опалення, який має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил, і проекту системи індивідуального чи автономного теплопостачання будівлі, який розробляється з урахуванням схеми теплопостачання населеного пункту та має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно з пунктом 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах приміщення яке належить ОСОБА_1 свідчить про надання послуг ТОВ «Тепло та сервіс». Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов згідно зі ст. 525 ЦК України не допускається, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Тому позивач мав право проводити нарахування, навіть за умови фактичного неотримання відповідачами послуг з теплопостачання при самовільному відключенні від мереж центрального теплопостачання, тобто в разі неотримання послуги споживачем з його вини.

При цьому суд критично ставиться до доводів ОСОБА_1 викладених у відзиві на позов та зустрічній позовній заві стосовно необхідності здійснення перерахунку заборгованості за отримані послуги теплопостачання із врахування показів приладу обліку теплової енергії, оскільки у відповідності до наданих відповідачем до суду доказів, у вигляді актів прийому до експлуатації, опомбування, розпломбування приладу, покази приладу обліку теплової енергії ULTRAHEAT, тип T350/2WR6, заводський номер 67661396, з 01 листопада 2014 року залишились незмінними - 8,489Gj, при цьому незмінність показів приладу обліку, не звільняє відповідача від сплати мінімальної частки питомого споживання теплової енергії.

Відповідно до п. 8 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. № 1198, (далі-Правила N 1198) для приєднання споживача до системи теплопостачання, реконструкції або розширення системи теплоспоживання чи збільшення обсягів споживання теплової енергії на діючих об`єктах споживач повинен подати заявку теплопостачальній організації про видачу технічних умов.

Згідно з п. 9. Правил № 1198 під час розроблення технічних умов повинні бути визначені, зокрема, вимоги щодо обліку теплової енергії, контрольно-вимірювальних та автоматичних регулювальних приладів; розміщення та монтажу приладів комерційного обліку теплової енергії на окремі будинки, будівлі (споруди).

Пунктом 10 Правил № 1198 передбачено, що виконання технічних умов, виданих теплопостачальною організацією, є обов`язкове. Строк дії технічних умов приєднання споживачів теплової енергії два роки.

Відповідно до п. 17 Правил № 1198 для обліку відпуску та споживання теплової енергії застосовуються прилади комерційного обліку, занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, або ті, що пройшли державну метрологічну атестацію.

Згідно з п. 18 Правил № 1198 прилади комерційного обліку теплової енергії в діючій системі теплопостачання, які використовуються для розрахунків за теплову енергію між теплопостачальною організацією та споживачем, повинна придбати і встановити теплопостачальна організація за умови, що такі витрати передбачені в договорі. Якщо використовуються інші джерела фінансування придбання та встановлення приладів комерційного обліку, то відносини між теплопостачальною організацією та споживачем визначаються окремою угодою відповідно до законодавства.

Позивачем за зустрічним позовом не було надано до суду технічні умови, які були б видані ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС». Також ОСОБА_1 не надав до суду докази того, що він взагалі подавав заявку теплопостачальній організації про видачу технічних умов.

Взяття на облік та опломбування приладу обліку теплової енергії відбувається у відповідності до Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, який затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 270 від 12 жовтня 2018 року (далі-Порядок).

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Порядку власник приміщення у будівлі, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна, власник будівлі, в якій окреме приміщення не є самостійним об`єктом нерухомого майна, подає виконавцю відповідної комунальної послуги або визначеній власником (співвласниками) будівлі іншій особі, яка здійснює розподіл між споживачами обсягів комунальних послуг, письмову заяву в довільній формі про прийняття вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) на абонентський облік, у якій зазначає: найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка є власником приміщення або будівлі; поштову адресу заявника (власника або представника власника (співвласників) будівлі); спосіб отримання повідомлення та адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним та відповідний засіб зв`язку з ним (адреса електронної пошти тощо); місцезнаходження приміщення, в якому встановлено вузол розподільного обліку / приладу - розподілювача теплової енергії; перелік документів, що додаються до заяви: копія документа, що підтверджує право власності на приміщення; копія декларації про відповідність засобу вимірювальної техніки; копія супровідної документації до засобу (засобів) вимірювальної техніки, що входять до складу вузла обліку / копія супровідної документації до приладу - розподілювача теплової енергії; копія акта приймання-передавання робіт із встановлення вузла обліку / приладу - розподілювача теплової енергії (за наявності).

Заяву підписує власник будівлі, приміщення або його представник. Представник додає до заяви документ, що підтверджує його повноваження.

Згідно з п. 5 розділу ІІІ Порядку огляд і опломбування вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) проводяться представником виконавця відповідної комунальної послуги, іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, у присутності власника (співвласників) окремого приміщення/будівлі (для приміщень, які не є самостійними об`єктами нерухомого майна) або його представника.

Представник виконавця відповідної комунальної послуги, визначеної власником (співвласниками) іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами, який здійснює огляд і опломбування вузла розподільного обліку / приладу - розподілювача теплової енергії, повинен мати при собі документи, що підтверджують його особу та повноваження (службове посвідчення тощо).

В підтвердження власних доводів відповідач ОСОБА_1 до відзиву на первісну позовну заяву та до зустрічного позову не надав до суду доказів звернення до позивача ТОВ «Тепло та сервіс» із заявою з метою отримання технічних умов щодо встановлення приладу обліку теплової енергії, заявою про прийняття вузла обліку на абонентський облік.

Надані суду ОСОБА_1 технічні умови від 12.10.2014 року та акт прийому до експлуатації вузла обліку теплової енергії від 01.11.2014 року на приміщення №254, були видані ТОВ «УК Флагман» не є обов`язковими для позивача ТОВ «Тепло та сервіс» оскільки судом не встановлено правонаступництва.

Окрім того надані ОСОБА_1 технічні умови від 12.10.2014 року видані ТОВ «УК Флагман» у будь якому випадку є не актуальними, оскільки відповідачем було здійснено реконструкцію належного йому приміщення №254 шляхом його об`єднання із приміщенням №261 в наслідок чого змінилась його загальна опалювальна площа.

Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 року (далі Правила) визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року №315.

Умовно-постійна частини тарифу для приміщень, вбудованих в житлові будинки/нежитлові будівлі розраховується згідно з даними теплового навантаження будівлі, пропорційно опалюваній площі приміщення споживача.

Пунктом 6 Розділу III Методики визначено, що у будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється на опалення опалюваного приміщення, оснащеного вузлом розподільного обліку, визначається на підставі показань відповідного вузла розподільного обліку з врахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, що визначається пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів цих приміщень, та враховуючи вимоги розділів VI, VIII цієї Методики.

Пунктом 1 Розділу VI Методики визначено, що для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряють додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4 °C від нормативної температури внутрішнього повітря. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії, ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії.

У кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової енергії. У разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії за такими формулою 32 Методики.

Тобто, у разі відсутності змін у показах розподільчого приладу обліку вбачається порушення споживачем вимог щодо мінімального споживаний теплової енергії у розрахунковому періоді і такому споживачу у відповідності до вимог Методики здійснюються донарахування обсягу спожитої теплової енергії.

Відтак, позивачем було правомірно здійснено нарахування обсягів спожитої теплової енергії відповідачу за спірний період у нежитлове приміщення.

Отже з урахуванням висновків суду про правомірність проведення позивачем ТОВ «Тепло та Сервіс» розрахунку заборгованості ОСОБА_1 виходячи із тарифів встановлених для 1 кв.м. опалювальної площі вимоги зустрічного позову не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.т т 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, судом ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (85,8 %) в сумі 2303.38 гривень.

На підставі ст.ст. 1,4,509,901,903ЦК України та керуючись ст.ст. 12,13,81,76-77, 80-81, 141, 263-265, 268, 272, 280, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ТОВ «Тепло та Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс», Ідентифікаційний код: 40695882, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Армійська, 18 а, оф. 107, заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 92 433,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 394,89 грн. та 3% річних у розмірі 72,85 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та Сервіс», Ідентифікаційний код: 40695882, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Армійська, 18 а, оф. 107, суму сплаченого судового збору у розмірі 2303,38 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «Тепло та Сервіс» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Вінська Н. В.