СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/167/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у застосуванні заходів забезпечення позову

07 жовтня 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільний справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» (03115, м. Київ, пр-т. Берестейський, 118,3 офіс 206), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги,

ВСТАНОВИВ:

02.10.2025 адвокат Чекман М.П., який діє в інтересах позивача, звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом, в якому просить визнати недійсним договір про відступлення права вимоги №29-05/23 від 29.05.2023 року.

Крім того, адвокат скерував до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на домоволодіння (що складається з жилого будинку, позначений на плані (літ А) мас загальну площу 452,2 (чотириста п?ятдесят дві цілих дві десятих) кв.м., житлову площу 67,8 (шістдесят сім цілих вісім десятих) кв.м., та надвірних господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ) та земельну ділянку, на якій розташоване вищезазначене домоволодіння (площею 0,250 га. кадастровий номер :01:002:0057, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , (двацять). Водночас, адвокат просить заборонити проводити будь-які реєстраційні дії із вказаним майном.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2025 для розгляду даної заяви визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю.

Крім того, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному склад суду від 06.10.2025 заява про забезпечення позову передана для розгляду судді Святошинського районного суду м. Києва Єросовій І.Ю.

Суддею зі змісту заяви про забезпечення позову встановлено, що з метою уникнення ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду у сторони позивача виникла необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на зазначене у прохальній частині майно та встановлення заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії із вказаним майном. Така необхідність викликана ризиком того, що державний або приватний виконавець у примусовому порядку може звернути стягнення на майно на користь неналежного кредитора.

Суддя, розглянувши заяву про забезпечення позову та додані документи, а також вивчивши наявні у розпорядженні суду матеріали, доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.05.2021 у справі №914/1570/20 особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту заяви адвоката Чекмана М.П. та долучених до неї додатків вбачається, що застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначене майно - домоволодіння та земельну ділянку не узгоджується із предметом спору. Так, суддя звертає увагу, що предметом даного позову є визнання недійсним договору про відступлення права вимоги. Із наведеного слідує, що фактично право вимоги вже існує, а тому у разі задоволення позову фактичного виконання рішення не відбудеться, а сторони договору повернуться лише у свій початковий стан, що існував до моменту укладення оспорюваного правочину. Наведене повністю нівелює твердження позивача та його адвоката про ускладнення виконання рішення як підстави застосування заходів забезпечення позову. Більше того, встановлення заборони на вчинення будь-яких реєстраційних дій, на переконання судді, буде невиправданим втручанням суду у діяльність незалежного учасника правових відносин з приводу майна, арешт на яке просить накласти адвокат. У той же час, саме лише відступлення такого права іншій особі не породжує необхідності застосування заходів забезпечення позову.

Суддя вважає за необхідне нагадати, що інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

У даному випадку заходи забезпечення позову у разі їх застосування не матимуть позитивного результату та не будуть спрямовані на забезпечення у подальшому належного виконання судового рішення, яке стосуватиметься виключно питання щодо визнання певного правочину недійсним.

Таким чином, вивчивши заяву про забезпечення позову, скеровану адвокатом Чеманом М.П., враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову з позовними вимогами, суддя доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача - адвоката Чекмана М.П. про забезпечення позову у цивільний справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» (03115, м. Київ, пр-т. Берестейський, 118,3 офіс 206), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 149, 150, 258, 260, 261, 352-354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Чекмана М.П. про забезпечення позову у цивільний справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» (03115, м. Київ, пр-т. Берестейський, 118,3 офіс 206), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.Ю. Єросова