ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/938/25
Провадження № 2/292/572/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року селище Пулини

Пулинський районний суд Житомирської області у складі: головуючої судді Рябенької Т.С.,

секретаря судового засідання Володіної В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у селищі Пулини цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2025 року позивач ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" звернувся до суду з даним позовом ОСОБА_1 , мотивуючи його тим, що 21.06.2024 між ним та відповідачкою за допомогою вебсайту creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1411-6393. Зазначений кредитний договір разом з правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким відповідачка була попередньо ознайомлена. Відповідно до умов кредитного договору товариство взяло на себе зобов"язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб в розмірі 10 000 грн строком на 365 днів, базовий період - 5 днів, комісія за видачу кредиту - 15 % від суми кредиту, промо-ставка - 0,15 % в день, знижена процентна ставка - 1,50 % в день, стандартна ставка - 1,50 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, 1,18 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період, починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Додатковою угодою № 1 від 09.07.2024 до договору про відкриття кредитної лінії №1411-6393 від 21.06.2024 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 15 000 грн. Позивач виконав взяті на себе зобов"язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору та додаткові кредитні кошти відповідно до додаткової угоди № 1. Відповідачка ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору і не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов"язання перед позивачем за кредитним договором, в результаті чого станом на 14.07.2025 загальний розмір заборгованості становить 90 495 грн, з яких: 15 000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 73 245 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами та 2250 грн - прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Враховуючи невиконання відповідачкою своїх зобов"язань перед позивачем, останній просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1411-6393 від 21.06.2024 в розмірі 90 495 грн, а також судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. Ухвалою судді Пулинського районного суду Житомирської області від 27.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. 02.10.2025 на адресу суду від представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Зачепіло З.Я. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачка не погоджується із сумою заборгованості, вважає її необґрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами та такою, що не підлягає задоволенню. Звертає увагу, що ОСОБА_1 було здійснено оплату в рахунок погашення заборгованості в розмірі 11 575 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Позивачем на обґрунтування позовних документів, які б свідчили про виникнення у відповідачки заборгованості за кредитним договором. В матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачкою умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачкою. До позовної заяви позивачем додано розрахунок заборгованості за кредитним договором, який не відповідає вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" та п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, а, отже, не є належним доказом, який би підтверджував розмір заборгованості за кредитним договором. Доданий розрахунок заборгованості є документом, що складений самим кредитором, а, відтак, зазначена в ньому інформація за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на стягненні якої наполягає позивач. Крім того, встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов"язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 73 245 грн, є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов"язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п"ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов"язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 15 000 грн. Вважають, що сума заборгованості по відсотках в розмірі 73 245 грн нарахована з порушенням вимог закону, оскільки відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Доказів того, що в подальшому сторонами пролонговано вказаний договір матеріали справи не містять. ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" в своєму позові вказує, що строк кредитування 60 місяців, тому не зрозуміло за який саме строк були нараховані такі відсотки. Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для неї умовах, які відповідачка не могла оцінити належно. Також вважає, що не підлягає задоволенню і позовна вимога про стягнення комісії за кредитом у сумі 2250 грн, оскільки ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" не надало доказів наявності переліку банківських послуг кредитодавця, які надаються позивачу і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов"язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Додані до позовної заяви правила надання коштів не містять будь-яких відомостей про безпосереднє ознайомлення відповідачки з їх змістом, в даних правилах відсутня відмітка дати, з якої вони діють, тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачкою первісний кредитор дотримався вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими. Враховуючи викладене, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, провадження у справі закрити. Своїм правом на подання відповіді на відзив в порядку ст. 179 ЦПК України представник позивача не скористався. У судове засідання представник позивача ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" не з"явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, до позовної заяви додано клопотання представника позивача Резуєва Є.В. про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 17.09.2025, не з"явилася, про місце, дату час розгляду справи повідомлялася за вказаною в позовній заяві поштовою адресою. До суду повернулася судова повістка, з копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви з додатками з відміткою про їх невручення у зв"язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. У судові засідання, призначені на 02.10.2025 та 22.10.2025, відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з"явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Будь-яких заяв та клопотань від них на адресу суду не надійшло. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд дійшов такого висновку. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. З матеріалів справи судом встановлено, що 21.06.2024 в електронній формі між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1411-6393 (а.с. 12-22). Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи веб-сайту ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" ((https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем товариства (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. У договорі в даних позичальника ОСОБА_1 зазначено номер особистого електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 . Позичальнику надано одноразовий ідентифікатор НОМЕР_2 для підписання кредитного договору № 1411-6393 від 21.06.2024 та підтвердження ознайомлення з правилами, іншими супутніми документами. Вказаний договір про відкриття кредитної лінії підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А9558. Відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов"язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом, комісію за видачу кредиту та інші платежі, передбачені цим договором у порядку, передбаченому цим договором. Загальний розмір кредиту становить 10 000 грн, дата надання /видачі кредиту 21.06.2024. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за стандартною процентною ставкою 1,50 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору та 1,18 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Строк кредитування - 365 календарних днів. Дата повернення кредиту 20.06.2025. Реальна річна процентна ставка складає 46 701, 07 %. Денна процентна ставка складає 1,379 %. До кредитного договору додано Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту "CreditKasa", які затверджені наказом директора ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" № 57-П від 14.06.2024 та підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором А9558 21.06.2024 (а.с. 23-30). У таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про відкриття кредитної лінії № 1411-6393 від 21.06.2024 зазначено, що кредит в сумі 10 000 грн надано з 21.06.2024 по 20.06.2025, на 365 днів, реальна річна процентна ставка - 46 701,07 %, загальна сума вартості кредиту - 60 330 грн (а.с. 31-33). Згідно листа АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" від 22.07.2025, позивача повідомлено про перерахування на картку коштів від товариства через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 по платежам, в тому числі і по договору № 1411-6393 від 21.06.2024 в сумі 10 000 грн на банківську картку № НОМЕР_1 (а.с. 34-36). 09.07.2024 між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1411-6393, згідно якої кредитодавець зобов"язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 15 000 грн. Дата надання/видачі додаткових грошових коштів у кредит - 09.07.2024. Після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов"язується у строк, що становить 365 календарних днів, повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 15 000 грн, яка складається із суми заборгованості за отриманим кредитом та суми додаткових грошових коштів, наданих позичальнику у кредит на підставі додаткової угоди. Комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит становить 15,00 % від суми додаткових грошових коштів. Нарахування процентів за користування сумою кредиту здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дати видачі додаткових грошових коштів у кредит за цією додатковою угодою до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за стандартною процентною ставкою 1,50 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цієї додаткової угоди та 1,18 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цієї додаткової угоди або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Сторони домовились продовжити строк кредитування на 365 днів з дати укладення цієї додаткової угоди. З урахуванням цього строк кредитування за договором становить 383 днів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 46 701,07 %. Денна процентна ставка складає 1,379 % (а.с. 37 зворот-39). У таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за дододатковою угодою від 09.07.2024 зазначено, що кредит в сумі 15 000 грн надано з 09.07.2024 по 08.07.2025, на 365 днів, реальна річна процентна ставка - 46 701,07 %, загальна сума вартості кредиту - 90 495 грн (а.с. 39 зворот-42). З довідки ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" вбачається, що ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № 1411-6393 від 21.06.2024 перераховано кошти в сумі 10 000 грн та 09.07.2024 в сумі 15 000 грн, а всього 25 000 грн (а.с. 43). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 1411-6393 від 21.06.2024, станом на 14.07.2025 ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 90 495 грн, яка складається з: основного боргу в розмірі 15 000 грн, залишку відсотків в розмірі 73 245 грн та залишку комісій в розмірі 2250 грн (а.с. 44-45). Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з частинами 1, 2 статті 207 ЦК України, (тут і далі - у редакції, на час укладення договору кредиту), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За правилами статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З прийняттям Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон № 675-VIII) на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Положеннями статті 3 Закону № 675-VIII передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статей 11, 12 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідно до частин 1, 3 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини 1 статті 1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини 8 статті 18, частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини 4 статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про споживче кредитування» у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Відповідно до частини 1 статті 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між сторонами, невиконання відповідачкою своїх зобов"язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов"язань перед позивачем. Як вбачається з матеріалів справи, за договором про відкриття кредитної лінії №1411-6393, який було укладено між сторонами 21 червня 2024 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 10 000 грн та за додатковою угодою до вказаного договору від 09.07.2024 отримала додаткові кредитні кошти в розмірі 15 000 грн. Згідно розрахунку заборгованості, складеного позивачем, станом на 14 липня 2025 року сума боргу відповідачки становила 90 495 грн, з яких: 15 000 грн - основний борг, 73245 грн - залишок відсотків та 2250 грн - залишок комісії. 25.06.2024 на виконання умов договору ОСОБА_1 сплатила 11 575 грн. Заперечуючи проти розміру заборгованості, визначеного кредитором, представник відповідачки зазначила, що на виконання умов договору ОСОБА_1 сплатила 11 575 грн. Разом з тим, при дослідженні судом розрахунку заборгованості, складеного позивачем станом на 14 липня 2025 року, встановлено, що сплачені відповідачкою кошти було враховано при складенні цього розрахунку. Вищезазначені кошти було спрямовано на сплату відсотків за користування кредитом відповідно до узгодженого сторонами розміру. Тобто, розрахунок заборгованості, проведений позивачем, слід визнати правильним та таким, що відповідає умовам кредитного договору та фактично сплаченим відповідачкою коштам. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку визначений моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 15 000 грн. Разом з тим, щодо розміру заявлених до стягнення з відповідачки процентів суд зазначає, що відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідачка не могла оцінити належно. Крім того, з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 викладено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. У пункті 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача процентів і встановлення їх в розмірі 15 000 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає до стягнення на користь позивача становить 32 250 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 15 000 грн, заборгованості за процентами в розмірі 15000 грн та комісії за видачу кредиту в розмірі 2250 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп, тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі (32 250/90 495) * 2422, 40 = 863 грн 28 коп. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 1054, 1055, 1056-1, 1078 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд У Х В А Л И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (юридична адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, ) заборгованість за кредитним договором № 1411-6393 від 21.06.2024 у розмірі 32 250 (тридцять дві тисячі двісті п"ятдесят) гривень 00 копійок. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (юридична адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, ) судовий збір в розмірі 863 (вісімсот двадцять три) гривні 28 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Пулинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.С. Рябенька