Справа № 727/4990/25
Провадження № 2/727/1444/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого-судді: Танасійчук Н.М.

за участю секретаря: Кремзелюк О.В.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири.

Посилалася на те, що позивачка ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1 .

22 листопада 2024 року, внаслідок витоку теплоносія з приладу опалення (радіатора) розміщеного у квартирі АДРЕСА_2 відбулось затоплення квартири N?16, яка належить позивачці, внаслідок чого пошкоджено ряд конструктивних елементів квартири та завдано позивачці матеріальну шкоду, що підтверджується актом N?55 складеним 22 листопада 2024 року Комунальним підприємством «Містосервіс» у складі техніка з організації експлуатації та ремонту житлового фонду Попирко Н.В., слюсара - сантехніка - ОСОБА_4 , а також в присутності мешканців кв. N?16 та кв. N?19, відповідно до якого виявлені пошкодження внаслідок аварійної ситуації на внутрішньоквартирних мережах пошкоджено наступні конструктивні елементи приміщення квартири АДРЕСА_3 :

-стеля, стіни та підлога коридору, площею 10,5 кв.м. містять ознаки заливу;

-стеля, стіни кухні, площею 5,0 кв.м. містять ознаки заливу;

-стеля, стіни та підлога кімнати, площею 15,5 кв.м. містять ознаки заливу.

Причиною аварійної ситуації, згідно даного акту стало халатне відношення до внутрішньоквартирних мереж централізованого опалення мешканців квартири АДРЕСА_4 .

Також, 22 листопада 2024 року за участі інженера MKП «Чернівцітеплокомуненерго», представника КП «Містосервіс» Понирко Н.В. та власниці квартири АДРЕСА_3 складено акт обстеження щодо витоків теплоносія, яким встановлено наступне:

22.11.2024 року о 9 год. 00 хв. власником квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_2 було помічено протікання теплоносія (набухли двері, мокра стеля в коридорі та нависла натяжна стеля з наявним обсягом води). Витік стався в кв. АДРЕСА_4 (власник ОСОБА_5 ). Близько 10.00 год. робітниками КП «Містосервіс» була перекрита запірна арматура на приладі опалення з якого було витікання. Встановити розмір отвору протікання неможливо. Об?єм теплоносія, що витік становить орієнтовно 0,5-0,8 м.3. Повний час витікання встановити неможливо.

Акт складено з метою встановлення факту витоку теплоносія та подальшого відшкодування витрат теплоносія.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Позивачка ОСОБА_6 неодноразово зверталася до відповідачки ОСОБА_3 для врегулювання питання щодо відшкодування завданих збитків, проте, відповідачка із здійсненням відшкодування зволікає та завдану шкоду не відшкодувала.

У зв`язку із тим, що актами КП «Містосервіс» та МКП «Чернівцітеплокомуненерго» встановлено факт затоплення належної позивачці квартири через протікання приладу опалення, що розміщений у квартирі N?19 власницею якої є відповідачка, позивач змушена була звернутися до відповідних експертів для встановлення розміру завданої їй шкоди. Згідно висновку №8/25-29 від 20.02.2025 року, складеного судовим експертом Созонтовою К., розмір матеріальної шкоди, завданої власнику квартири АДРЕСА_3 внаслідок затоплення становить 94991 грн.

У зв`язку із наведеним позивач просить стягнути з відповідача завдані матеріальні збитки на загальну суму 94991 грн. 00 коп. Також, в процесі розгляду справи позивач відмовилася від частини просить стягнути моральну шкоду у розмірі 30000 грн. 00 коп. та судові витрати.

Ухвалою суду від 08.05.2025 року по справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

25.06.2025 року підготовче судове засідання було закрито та справу призначено до розгляду по суті.

Відповідачем відзиву на позов подано не було.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала , надавши пояснення аналогічні позовній заяві. Вказала, що в добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати позивачу спричинену шкоду, тому мирової угоди між сторонами не досягнуто.

Представник позивача Позивач у судове засідання не з`явилася, представник позивача у судовому засіданні просила зменшити розмір моральної шкоду до 5000 грн. інші позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити та стягнути їх із відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила, вказавши, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що шкода позивачу спричинена відповідачем.

Представник позивача на стадії судового розгляду справи , після завершення дослідження доказів у справі, звернулася до суду із клопотанням про відмову від частини позовних вимог, зокрема вказувала про те, що позивач ОСОБА_2 просить зменшити розмір заявленої до відшкодування моральної шкоди від 30000 грн до 5000 грн.

З приводу зазначеного клопотання суд зазначає наступне :

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Як збільшення чи зменшення розміру позовних вимог необхідно розуміти зміну кількісних показників, в яких виражена позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару тощо). (Постанова КГС ВС від 23.01.2020 у справі № 925/186/19).

В клопотанні про відмову від частини позовних вимог позивач просить зменшити суму моральної шкоди з 30000 грн до 5000 грн, що не являється відмовою від позовних вимог , а є зменшенням кількісних показників позовних вимог, та може бути прийнято судом до початку розгляду справи по суті.

Відтак, оскільки клопотання подане позивачем під час судового розгляду справи по суті, суд прийшов до висновку про відмову в прийнятті заяви про зменшення позовних вимог та повернення її заявнику.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Судом також встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 16 квітня 2016 року засвідченого приватним нотаріусом Моісеєнко Н.І. та із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 420656045 від 01.04.2025 року ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_3 (а.с.14-18)

Як вбачається з акту N?55 , складеного комісією в складі техніка з організації експлуатації та ремонту житлового фонду Попирко Н.В., слюсара - сантехніка - ОСОБА_4 , а також в присутності мешканців кв. N?16' , затвердженого директором Комунального підприємства «Містосервіс» , 22.11.2024 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_2 . Пошкоджено наступні конструктивні елементи приміщення квартири АДРЕСА_3 : -стеля, стіни та підлога коридору, площею 10,5 кв.м. містять ознаки заливу; -стеля, стіни кухні, площею 5,0 кв.м. містять ознаки заливу; -стеля, стіни та підлога кімнати, площею 15,5 кв.м. містять ознаки заливу. Та причино аварійної ситуації, згідно даного акту стало халатне відношення до внутрішньоквартирних мереж централізованого опалення мешканцями квартири N?19. (а.с. 24)

З акту обстеження щодо витоків теплоносія, складеного 22 листопада 2024 року інженером MKП «Чернівцітеплокомуненерго», в присутності споживача власниці квартири АДРЕСА_3 , встановлено: що 22.11.2024 року о 9 год. 00 хв. власником квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_2 було помічено протікання теплоносія (набухли двері, мокра стеля в коридорі та нависла натяжна стеля з наявним обсягом води). Витік стався в кв. АДРЕСА_4 . Близько 10.00 год. робітниками КП «Містосервіс» була перекрита запірна арматура на приладі опалення з якого було витікання. Встановити розмір отвору протікання неможливо. Об?єм теплоносія, що витік, становить орієнтовно 0,5-0,8 м.3. Повний час витікання встановити неможливо. (а.с. 23, 90)

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 . (а.с.29)

Відповідно до висновку експерта Чернівецького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 8/25-29 від 20.02.2025 року, здійсненого на замовлення ОСОБА_2 встановлено, що внаслідок залиття 22 листопада 2024 р., квартири АДРЕСА_6 приміщення мають наступні пошкодження: приміщення коридору 16-1 площею 13,60 кв.м - плями водяного походження на стінах та балочної конструкції, руйнування дверної коробки в кімнату 16-2, пошкодження дверної коробки в кімнату 16-6, відчутний запах цвілі; приміщення житлової кімнати 16-2 площею 15,50 кв.м - плями водяного походження на стінах, руйнування натяжної стелі,система електропроводки, розетки в неробочому стані, відчутний запах цвілі; приміщення кухні 16-3 площею 8,7 кв.м - плями водяного походження на стінах, відчутний запах цвілі, місцями пошкодження штукатурки внаслідок зволоження; зовнішня стіна балкона - місцями пошкодження штукатурки внаслідок зволоження. Та згідно акту N?55 комунального підприємства «Містосервіс» від 22 листопада 2024 року на предмет обстеження приміщення, пошкодженого внаслідок аварійної ситуації на аварійних мережах «причиной залиття 22 листопада 2024 р. квартири АДРЕСА_3 стало халатне відношення до внутрішньо квартирних мереж централізованого опалення мешканцями квартири АДРЕСА_4 ». Розмір матеріальної шкоди, завданої власнику квартири АДРЕСА_7 становить 94991 (дев?яносто чотири тисячі дев?ятсот дев`яносто одну) гривню з врахуванням ПДВ. (а.с.40-71)

У відповідності до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Нормами статей 156,151,177 ЖК Української РСР встановлено, що громадяни (власники, наймачі, члени їх сімей) зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладено на споживача обов`язки: своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм; допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період .

Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45 власники квартир, а також наймачі, орендарі зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків згідно їх призначення, зобов`язані дбати про стан санітарно-технічних приладів, утримувати їх у належному стані, не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинків, порушують умови проживання громадян.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997р., при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні дослідження; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертного дослідження; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Судом не встановлено обставин недотримання вимог закону судовим експертом Созонтовою К. при складанні висновку експертного дослідження №8/25-29 від 20.02.2024 року або обставин, які виключають її участь у проведенні дослідження.

Відповідно до п. 6 ст. 13 Закону України «Про судову експертизу» судові експерти мають право проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб.

Згідно з п. 1.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Мінюсту від 08.10.1998 р. №53/5, за дорученням юридичних і фізичних осіб виконуються експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи. Результати експертних досліджень викладаються у письмових висновках експертних досліджень згідно з чинним законодавством України.

Судом було встановлено, що дослідження проведено судовим експертом Созонтовою Катериною Сергіївною , яка є старшим судовим експертом Чернівецького відділення КНДІСЕ, яка має вищу будівельно-технічну освіту, кваліфікацію судового експерта за експертними спеціальностями: 10.6. "Дослідження об?єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів", 10.7. "Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками", 10.10. "Визначення оціночної вартості будівельних об?єктів та споруд" Стаж експертної роботи з 2000 року. Кваліфікаційне свідоцтво N?836 Міністерства Юстиції України; видано 19.03.2004 року, на підставі рішення Центральної експертно - кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України від 20.02.2024 р.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Відповідно до ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

За приписами ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України.

З урахуванням вищевказаних вимог процесуального закону, установлених судом обставин справи, з огляду на те, що висновок експертного дослідження одержаний у порядку, встановленим законом, суд вважає наданий позивачем висновок судового експерта належним, допустимим і достатнім письмовим доказом у розумінні ст.76 ЦПК України, яким позивач обґрунтовує розмір заподіяної шкоди його майну.

Суд вважає, що належними і допустимими доказами доведений безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між завданими збитками і діями відповідача.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частин першої-третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У справах про відшкодування шкоди потерпілі подають докази, що підтверджують факт завдання ним шкоди за участю відповідача, розмір такої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, при цьому обов`язок доведення відсутності вини несе відповідач.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Судовим розглядом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.11.2024 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_3 , яка належить позивачу. Залиття відбулось внаслідок халатного відношення до внутрішньо квартирних мереж централізованого опалення мешканців квартири АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач.

Відповідач ОСОБА_3 будь-якими доказами не спростувала факт вини у залитті квартири, а отже позовні вимоги позивача ОСОБА_2 є обгрунтованими та відповідач на підставі ст.ст.22, 23, 386, 1166, 1167, 1192 ЦК України, має відшкодувати позивачу завдану матеріальну та моральну шкоду, спричинену залиттям квартири, що сталося 22.11.2024 року.

Крім вказаного, ОСОБА_2 також просила стягнути моральну шкоду в сумі 30000 грн, яка була їй спричинена діями відповідача.

Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000 грн., позивач посилалася на те, що в результаті залиття квартири було порушено її звичний спосіб життя , необхідно докласти значних зусиль по відновленню первісного становища, протягом тривалого часу відповідач ігнорує її звернення щодо добровільного відшкодування завданого збитку. Квартира стала непридатною для проживання без проведення ремонту.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, позивачу ОСОБА_2 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна, ухиленням відповідача від виконання покладених на нього обов`язків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі №212/7628/21 (провадження № 61-7265св22) зазначено, що «виходячи з положень статей16і23 ЦК Українита змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц)».

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

При вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, а також тієї обставини, що після дослідження судом доказів у справі позивач підтримала вимоги щодо стягнення моральної шкоди частково ( в розмірі 5000 грн) суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та розмір моральної шкоди в сумі 5000 гривень відповідатиме засадам розумності та справедливості, а також є доведеним у такому розмірі та відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, сплачений судовий збір підлягає стягненню пропорційно задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Таким чином із відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за вимогу про стягнення майнової шкоди в розмірі 1211, 40 грн та за вимогу про стягнення моральної шкоди пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 504.66грн

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (частина третя статті 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ст.141 Кодексу).

Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке: витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат;висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи; у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду; при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 22.11.2023 року у справі №712/4126/22.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що початок «вирішення спору» щодо своїх «прав та обов`язків цивільного характеру» пов`язується з поданням цивільного позову (рішення від 21 червня 2007 року у справі «Редька проти України» (Redkav. Ukraine), заява № 17788/02, від 10 грудня 2009 року у справі «Васильчук проти України» (Vasilchukv. Ukraine), заява № 31387/05).

Період, коли тривало провадження щодо процесуальних питань, має розглядатись як частина розгляду справи по суті та, відповідно, як частина вирішення спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру (рішення ЄСПЛ від 01 березня 2018 року у справі «Літвінюк проти України» (Litvinykv. Ukraine), заява № 55109/08).

У зв`язку із необхідністю звернення до суду з цим позовом позивач оплатила вартість проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 12722.30 грн., що підтверджується квитанцією від 03.02.2025 року (а.с. 73).

За вказаних обставин, враховуючи, що позовні вимоги про стягнення майнової шкоди судом задоволені, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати на здійснення експертного дослідження в сумі 12722.30 грн.

Розглядаючи вимоги позивача про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує те, що порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до статей134,137,141 ЦПК України.

Відповідно до частини першоїстатті 134 ЦПК Україниразом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

З огляду настаттю 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Суду належить дослідити та оцінити додані до заяви документи на предмет належності, допустимості й достовірності відображеної у них інформації.

Відповідно до статей 1, 26, 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При розгляді справи судом - учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Таким чином, Велика Палата неодноразово зазначала, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша та третя статті 81 ЦПК України).

Так, з матеріалів справи вбачається, що правова допомога позивачу надавалася адвокатом Цуркан Данієлою Юріївною на підставі ордеру серії СЕ №1110263 від 28 квітня 2025 року.

Разом із заявою про визначення розміру судових витрат представником позивача подано детальний опис виконаних робіт, розрахунок вартості послуг наданих у зв`язку із розглядом справи та акт виконання робіт за договором про надання правової допомоги від 03.01.2025 року де вказано, що понесені витрати на правову допомогу становлять 25000 грн. Також подано квитанцію про перерахунок коштів від 09.10.2025 року яка належить із якої вбачається, що ОСОБА_2 переказала кошти у сумі 25000 грн.

Судом оголошувалася перерва в судовому засіданні для надання можливості стороні відповідача змагатися з приводу розміру витрат на професійну правничу допомогу, однак відповідач та її представник для участі в судових дебатах до суду не з"явилися , заяв про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не подавали.

Суд враховує положення ч.2 ст.141 ЦПК України, згідно яких інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, зокрема те, що позивач звернулася до суду із позовними вимогами про стягнення матеріальної та моральної шкоди сукупний розмір якої становить 124991 грн, а позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди задоволені частково та сума відшкодування ( в сукупності матеріальної і моральної ) становить 99991 грн, тобто 79,99% від заявлених вимог, з огляду на складність справи, ціну позову , обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тривалість судового провадження, зважаючи на відсутність заяв відповідача про зменшення суми витрат, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру позовних вимог, що становить 19999.63 грн.

Враховуючи наведене та керуючись статями 15, 16, 22, 23, 1166, 1168, 1192 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 280, 284, 288, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання АДРЕСА_8 ) на користь ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання АДРЕСА_9 ), понесені матеріальні збитки у розмірі 94991 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання АДРЕСА_8 ) на користь ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання АДРЕСА_9 ) завдану моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання АДРЕСА_8 ) на користь ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання АДРЕСА_9 ) витрати на сплату судового збору у сумі 1715.86 грн, судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19999.63 грн. та 12722 грн.30 коп. витрат на проведення експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя: Н.М. Танасійчук