Справа № 445/176/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Бакаїм М. В.

секретаря судового засідання Назар С.М.

з участю представників позивача ОСОБА_1

з участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ майна в натурі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до Золочівського районного суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання права власності на половину магазину.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 11 травня 1995 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . У 2009 році за спільні кошти і спільною працею розпочали будівництво магазину в АДРЕСА_1 . На даний час будівництво закінчене, про що 11 квітня 2012 року Золочівською міською радою на ім`я ОСОБА_4 видано свідоцтво №103 та витяг про державну реєстрацію права власності. Оскільки відповідач заперечує її право власності, змушена завернутися до суду за захистом свого права на 1/2 часку у спільному майні подружжя.

Заявою від 16.03.2021 ОСОБА_3 просить ухвалити рішення, яким провести поділ автомобіля «Fiat Dukato» НОМЕР_1 між нею та ОСОБА_4 , залишивши такий у користуванні ОСОБА_4 , а на її користь стягнути половину його вартості в сумі 82600 грн. Зазначає, що вказаний автомобіль придбали у 2007 році за спільні кошти і використовували його в підприємницькій діяльності для перевезення товару. На автомобіль ОСОБА_3 не претендує, оскільки немає прав на водіння транспортним засобом. Також не заперечує, щоб ТЗ залишився у відповідача, враховуючи те, що він є інвалідом ІІ групи.

У заяві про зміну предмета позову від 16.11.2024 ОСОБА_3 просить визнати будівлю магазину, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 219,6 м.к.в та автомобіль Fiat Dukato, вантажний фургон 2286 см. Куб , 2004 року випуску, білого кольору, об`єктами спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та поділити їх.

В порядку поділу майна виділити ОСОБА_3 в приватну власність частину будівлі магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до складу якої входять підвал: І приміщення площею 50,8 м. кв.; ІІ санвузол площею 2,2 м.кв; 1-й поверх: торговий зал площею 49,2 м.кв., сходова клітка площею 6,7 м.кв., загальною площею 108,9 м.кв., вартістю 1 914 571, 00 грн., що становить 49,6% будівлі магазину.

В порядку поділу майна виділити ОСОБА_4 в приватну власність частину будівлі магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до складу якої входять 2-й поверх 2-3 коридори площею 11,8 м.кв.; 2-4 санвузол площею 4,7 м.кв; 2-5 офісне приміщення площею 42,0 м.кв.; Мансарда 2-6 коридор площею 12,4 м.кв, 2-7 мансардне приміщення площею 24,6 кв.м., 2-8 мансардне приміщення площею 15,2 м.кв., загальною площею 110,7 м.кв., вартістю 1 946 217, 00 грн, що становить 50,4% будівлі магазину. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 різницю вартості часток подружжя в спільному майні в сумі 15 823, 00 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 83 970, 00 грн. грошової компенсації 1/2 частини середньої ринокової вартості автомобіля Fiat Dukato вантажний фургон 2286 см. Куб, 2004 р.в., білого кольору, а також понесені судові витрати.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 05 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна.

21 квітня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про виділ в натурі 1/2 частини будівлі магазину.

Позовні вимоги обгрунтовує разом з уточненями від 04.10.2023 ОСОБА_4 та просив виділити в особисту приватну власність ОСОБА_4 1/2 частину будівлі магазину, що знаходиться у АДРЕСА_1 , а саме підвал: І приміщення площею 50,8 м. кв.; ІІ санвузол площею 2,2 м.кв; 1-й поверх: торговий зал площею 49,2 м.кв., сходова клітка площею 6,7 м.кв. У власність ОСОБА_3 виділити 1/2 частину будівлі магазину, що знаходиться у АДРЕСА_1 , а саме: 2-й поверх 2-3 коридори площею 11,8 м.кв.; 2-4 санвузол площею 4,7 м.кв; 2-5 офісне приміщення площею 42,0 м.кв.; Мансарда 2-6 коридор площею 12,4 м.кв, 2-7 мансардне приміщення площею 24,6 кв.м., 2-8 мансардне приміщення площею 15,2 м.кв. Вважає, що такий варіант розподілу будівлі є максимально зручним та справедливим для обох сторін, оскільки розмір частки, яка пропонується для виділення у власність відповідачки за зустрічним позовом є більшим від ідеальної частки на 15 823 грн., такий варінт поділу не передбачає приміщень, що перебуватимуть у спільному користуванні, що максимально зменшить потенційні суперечки щодо порядку користування таким майном та дозволить обом сторонам доступ до їх часток з окремими входами. Окрім того, такий варіант поділу дозволить ОСОБА_4 у повній мірі користуватись належни йому майном, оскільки він є особою з інвалідністю І групи з вадами опорно-рухового апарату і виділення йому іншої частки ніж 1-й поверх затруднить, якщо не уможливить можливість реалізації ним у повній мірі права користуватися належним йому майном. Просить позов задовльнити.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 21 квітня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ в натурі 1/2 частини будівлі магазину - прийнято до розгляду.

Вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ в натурі 1/2 частини будівлі магазину об`єднати в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2021 року та від 05 липня 2022 року задоволено клопотання позивачки ОСОБА_3 та її представника адвоката Скиби Віталія Михайловича про призначення експертиз.

Призначено у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно і поділ майна та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ в натурі 1/2 частини будівлі магазину, судову інженерно-технічну (будівельно-технічну) експертизу, на вирішення якої поставлено наступні запитання:

1.Яка ринкова вартість приміщення трьохповерхового магазину що знаходиться в АДРЕСА_1 ?

2.Які можливі варіанти реального поділу цього магазину при умові, що сторонами по справі в ньому належить по 1/2 частині кожному?

3.Чи можливий такий варіант поділу магазину, щоб кожному з сторін у ньому було виділено по половині приміщення на кожному поверсі?

4.Які ідеальні частки сторін будуть становити при запропонованих варіантах поділу магазину?

5.Які переобладнання в магазині і кому необхідно буде зробити при запропонованих екпертизою варіантах поділу і з яким органом це питання слід узгодити?

6.Чи є технічна можливість провести реальний поділ при запропонованих варіантах і чи не будуть при цьому порушені норми ДБН?

7.Якщо при запропонованих варіантах поділу поділити магазин між сторонами рівно по половині неможливо, то яку грошову компенсацію повинен сплатити той із сторін, який отримає більшу частку від 1/2 приміщення?.

Призначено у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно і поділ майна та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ в натурі 1/2 частини будівлі магазину, автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне запитання:

1)Яка вартість транспортного засобу марки Fiat Dukato, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, станом на 30 серпня 2021 року?

Виконання експертиз доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54).

Витрати по оплаті експертиз покладено на позивачку ОСОБА_3 .

Ухвалою Золочівського районного суду Львівськї області від 28 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ майна в натурі до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали просила позов задовольнити, в зустрічному просила відмовити щодо поділу приміщення магазину першого поверху із підвалом ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_4 , просив задоволити повністю, щодо позовних вимог ОСОБА_3 , визнав частково, не заперечив щодо відшкодування половини вартості транспотного засобу, щодо поділу приміщення магазину просив виділити перший поверх із підвалом ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_5 обмежений в пересуванні є інвалідом першої групи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги та заперечення та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Статтею 4 ЦПК України та статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з 11 травня 1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить Свідоцтво про шлюб (повторне), видаче Золочівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 15 січня 2020 року, серії НОМЕР_2 .

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 24 травня 2021 шлюб між сторонами розірвано .

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.04.2012 власником будівлі магазину по АДРЕСА_1 є ОСОБА_4

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав 33804780 від 11.04.2012 будівля магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності зареєстрована в цілому (1/1) за ОСОБА_4 . Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності від 11.04.2012, видане виконавчим комітетом Золочівської міської ради на підставі рішення виконкому Золочівської міської ради від 20.03.2012 №103.

Довідкою про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна, виданою КПЛОР «Золочівське МБТІ» встановлено, що будівля магазину по АДРЕСА_1 має загальну площу 219,6 кв.м. Загальна вартість нерухомого майна становить 1081948 (один мільйон вісімдесят одна тисяча дев`ятсот сорок вісім) грн.

Згідно технічного паспорта на будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 роком спорудження вказано 2009 рік.

Згідно з вимогами ст. 13, 77, 81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні вказаного спору між сторонами з приводу спірних правових відносин суд керується нормами Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, оскільки вони стосуються права власності на майно, набуте за час шлюбу.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини 4 якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом.

Нормами частин 1,3 статті 355 ЦК України визначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Норми Сімейного кодексу України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна (майно, яке належить подружжю на праві спільної власності та майно, яке є особистою приватною власністю кожного з них).

Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту ( ч.1 ст. 61 СК України).

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст. 69 СК України).

У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про

право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб ( ч.4 ст. 65 СК України).

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18), від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц (провадження № 61-8518св18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

У постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що у частині другій статті 328 ЦК України передбачено презумпцію правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, зокрема, якщо інше прямо не випливає із закону. Інше передбачене статтею 60 СК України, згідно з якою будь-яке майно, набуте за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що приміщення будівлі магазину по АДРЕСА_1 відповідно до ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набуте сторонами за час шлюбу і за спільні кошти подружжя, а тому є об`єктом поділу в рівних частинах.

Вказані обставини щодо обсягу спільного майна подружжя сторонами підтверджено та не оспорюється.

Відповідно до статті 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно із статтею 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Суд враховує, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). У випадку множинності об`єктів нерухомого майна, що перебуває у спільній власності сторін, суду належить розглянути можливість здійснити поділ майна таким чином, щоб не зобов`язувати сторону сплачувати компенсацію.

Тобто, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, суд повинен розглянути можливість здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя у спосіб без визначення грошової компенсації, або з визначенням такої у мінімальному розмірі.

Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі № 565/495/18, від 09 червня 2021 року в справі № 537/5528/16, від 12 жовтня 2022 року в справі № 757/64512/16-ц, від 02 серпня 2023 року в справі № 2-7539/09.

Відповідно до статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК).

Відповідно до висновоку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №2274-Е від 30.03.2023 встановлено, що ринкова вартість приміщення трьохповерхового магазину, що знходиться в АДРЕСА_1 станом на час проведення дослідження складає 3 860 788 (три мільйони вісімсот шістдесят тися сімсот вісімдесят вісім) грн. 00 коп.

Пунктом 2 Висновку експертизи пропонується наступний варіант поділу приміщення магазину на АДРЕСА_1 .

Першому співвласнику 1/2 ідеальної частки пропонуються наступні приміщення, а саме: підвал: І приміщення площею 50,8 м. кв.; ІІ санвузол площею 2,2 м.кв; 1-й поверх: торговий зал площею 49,2 м.кв., сходова клітка площею 6,7 м.кв. Разом: площа приміщення складає 108,9 м.к.в вартістю 1 914 571,00 грн.

Другому власнику 1/2 ідеальної частки пропонуються наступні приміщення, а саме: 2-й поверх 2-3 коридори площею 11,8 м.кв.; 2-4 санвузол площею 4,7 м.кв; 2-5 офісне приміщення площею 42,0 м.кв.; Мансарда 2-6 коридор площею 12,4 м.кв, 2-7 мансардне приміщення площею 24,6 кв.м., 2-8 мансардне приміщення площею 15,2 м.кв. Разом: площа приміщень складає 110,7 м.кв. вартістю 1 946 217,00 грн., що є більше від ідеальної часткина 15 823,00 грн.

Запропонувати варіант поділу магазину, щоб кожному із сторін у ньому було виділено по половині приміщення на кожному поверсі технічно не можливо, оскільки новоутровені приміщення не будуть відповідати функціональному призначенню.

Ідеальні частки співвласників, при запропоновану варіанті поділу будуть наступними: 1-й співвласник 49,6%, 2-й співвласник 50,4 %.

Вирішення питання, які переобладнання в магазині і кому необхідно буде це зробити не надається можливим, в зв`язку з неможливістю розробити та запропонувати варіант поділу, щоб кожному із сторін у ньому було виділено по половині приміщення на кожному поверсі.

Запропонований варіант по поверхах передбачає існуюче користування приміщеннями, а тому немає необхідності проводити переобладнання в будівлі магазину.

Згідно пункту Висновку експертизи реальний поділ при запропонованому варіанті поділу технічно можливий у відповідності до норм ДБН (див. питання 2.3.6 дослідницької частини висновку).

Грошова компенсація за відхилення від ідеальної частки складатиме 15 823,00 грн, яку 2-й співвласник повинен сплатити першому співвласнику.

Враховуючи зазначений висновок експертизи, сторони в суді з таким факично погодились, вважають такий реальним, доречним, справедливим та зручним для обох сторін справи, оскільки зможуть належним чином без перешкод будь-кого з них реалізувати.

Суд також приймає зазначений висновок експертизи до уваги, оскільки він є повним та обгрунтованим, дає чіткі відповіді на поставлені судом запитання.

Разом з тим, сторони не можуть між собою узгодити про порядок поділу. Зокрема, як позивач за первісним позовом, так і позивач за зустрічним позовом просять в порядку поділу спільного майна кожному виділити приміщення підвалу: І приміщення площею 50,8 м. кв.; ІІ санвузол площею 2,2 м.кв та 1-го поверху: торговий зал площею 49,2 м.кв., сходова клітка площею 6,7 м.кв., загальною площею 108,9 м.кв., вартістю 1 914 571,00 грн., що становить 49,6% будівлі магазину.

Враховуючи обставини справи, та вирішуючи кому із сторін в порядку поділу майна виділити спірне приміщення, суд враховує та бере до уваги інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, суд враховує вік та стан здоров`я кожної із сторін.

Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно довідки відділу обслуговування громадян №15 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області перебувала на обліку як одержувач пенсії по інвалідності з 30.10.2020 року. Відповідно до довідки до акта МСЕК серії 12ААБ №361693 ОСОБА_3 встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання до 01 листопада 2021 року.

Медичною довідкою, виданою Медичною поліклінікою ОСОБА_7 встановлено основний діагноз N93 (Інші паталогічні кровотечі з матки та вагіни). Пацієнтка потребує ощадливого способу життя, уникати фізичних навантажень та тривалих поїздок.

Надані стороною позивача ОСОБА_3 докази у своїй сукупності не свідчать про її неможливість користуватися приміщеннями 2-го поверху та мансардним приміщенням будівлі магазину.

Водночас, відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є особою з інвалідністю І групи підгрупи Б інвалідність з дитинства.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №5782/20943 від 20.12.2024 ОСОБА_4 діагностовано: ДЦП. Змішана форма з спастичним тетрапарезом та хореоатетозом, в вираженим порушенням рухових функцій кінцівок, координації, статики та ходи. Ідіопатична несімейна торсійна дистонія, мультифокальна, з втягненням м`язів шиї, кінцівок та тулуба, ларингеальних м`язів з вторинною цервікалгією і сенсорними розладами кінцівок. Пацієнт потребує постійної сторонньої допомоги. Пересувається за допомогою мобільних ходунців з колесами, ходьба по сходинках неможлива.

Надані стороною позивача за зустрічним позовом докази беззаперечно свідчать про його фізичну неможливість користуватися сходовою кліткою.

Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності та враховуючи уточнені вимоги позивача за первісним позовом та зустрічними позовом, суд вважає за можливе в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за ОСОБА_3 приміщення 2-го поверху: 2-3 коридори площею 11,8 м.кв.; 2-4 санвузол площею 4,7 м.кв; 2-5 офісне приміщення площею 42,0 м.кв. та мансарди: 2-6 коридор площею 12,4 м.кв, 2-7 мансардне приміщення площею 24,6 кв.м., 2-8 мансардне приміщення площею 15,2 м.кв., загальною площею 110, 7 м. кв., вартістю 1 946 217,00 грн., що становить 50,4 % будівлі магазину, залишивши у власності ОСОБА_4 підвал: І приміщення площею 50,8 м. кв.; ІІ санвузол площею 2,2 м.кв; 1-й поверх: торговий зал площею 49,2 м.кв., сходова клітка площею 6,7 м.кв., загальною площею 108,9 м.к.в, вартістю 1 914 571,00 грн, що становить 49,6% будівлі магазину.

Крім того, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 слід стягнути 15 823, 00 грн. компенсації вартості спільного майна подружжя (різницю вартості частокподружжя в спільному майні.

На думку суду, такий поділ майна буде відповідати інтересам сторін, забезпечуватиме усталений порядок користування ним і збереже цілісність майна з метою

задоволення інтересів кожного з подружжя. Означений варіант розподілу будівлі є максимально зручним та справедливим для обох сторін, оскільки розмір частки, яка пропонується для виділення у власність відповідачки за зустрічним позовом є більшим від ідеальної частки на 15 823 грн., такий варіант поділу не передбачає приміщень, що перебуватимуть у спільному користуванні, що максимально зменшить потенційні суперечки щодо порядку користування таким майном та дозволить обом сторонам доступ до їх часток з окремими входами. Окрім того, такий варіант поділу дозволить ОСОБА_4 у повній мірі користуватись належни йому майном, оскільки він є особою з інвалідністю І групи з вадами опорно-рухового апарату і виділення йому іншої частки ніж 1-й поверх затруднить, якщо не уможливить можливість реалізації ним у повній мірі права користуватися належним йому майном.

Крім цього компенсація вартості часток становитиме для сторін мінімальний розмір і не буде нести надмірний тягар.

Щодо вимог позивача ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь половини вартості автомобіля, то суд виходить з такого.

Згідно інформації територіального сервісного центру МВС №4643 від 24.02.2021 №31/13-4643-158 автомобіль Fiat Dukato, 2004 року випуску номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований 17.11.2007 року за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тобто, сторонами не заперечується той факт, що автомобіль марки Fiat Dukato, 2004 року випуску був придбаний під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а тому є об`єктом спільного майна подружжя та підлягає поділу.

Як вказувалось вище, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, зокрема, в натурі (стаття 71 СК України), спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

У такому випадку, заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому.

Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, слід виходити з того, що ця норма права не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_3 просила визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль та стягнути з відповідача на її корить грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля.

Згідно з частиною другою статті 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

За змістом частини другої статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Автомобіль є неподільною річчю і не може бути поділений в натурі між сторонами без втрати свого цільового призначення.

У даній справі позивачка не претендує на те, щоб автомобіль залишити собі, припинивши право відповідача на частку у праві спільної сумісної власності з компенсацією йому за цю частку. Навпаки вона дала згоду на те, щоби отримати грошову компенсацію за частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль від відповідача.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

Крім того, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду.

Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі.

Висновком експерта №96 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи з визначенням середньої ринкової вартості автомоібля встановлено, що середня ринкова вартість автомобіля Fiat Dukato вантажний фургон 2286 см. Куб 110 к.с., 2004 року випуску в середньостатистичному нормальному технічному, експлуатаційному та укомплектованому стані, без пошкоджень і суттєвих дефектів, станом на 04.09.2024 становить 167940 грн.

Сторона відповідача свого процесуального обов`язку щодо надання доказів, які б спростовували визначену експертом вартість не виконала.

За таких умов, суд вважає за можливе в порядку поділу автомобіля як спільної сумісної власності подружжя стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію, що становить частуку вартості транспортного засобу автомобіля Fiat Dukato, саме у розмірі 83 970,00 грн, що становить половину від його грошової оцінки, з якою погодились обидві сторони справи.

Такий поділ автомобіля як спільної сумісної власності подружжя буде законним та таким, що направлений на справедливий захист прав позивачки, з урахуванням дотримання балансу інтересів сторін.

Враховуючи викладене первісний позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, зустрічний позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню повністю.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Слід стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати за еспертизи в сумі 20 157,75 ( двадцять тисяч сто п"ятдесят грнивень 75 копійок).

На підставі ст. 4, 5, 10, 12,13, 76-79, 81-83, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, су

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 -задоволити частково.

Визнати будівлю магазину, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 219,6 м.к.в та автомобіль Fiat Dukato, вантажний фургон 2286 см. Куб , 2004 року випуску, білого кольору, об`єктами спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В порядку поділу майна виділити ОСОБА_3 у власність частину будівлі магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до складу якої входять 2-й поверх 2-3 коридори площею 11,8 м.кв.; 2-4 санвузол площею 4,7 м.кв; 2-5 офісне приміщення площею 42,0 м.кв.; Мансарда 2-6 коридор площею 12,4 м.кв, 2-7 мансардне приміщення площею 24,6 кв.м., 2-8 мансардне приміщення площею 15,2 м.кв., загальною площею 110,7 м.кв., вартістю 1 946 217, 00 грн, що становить 50,4% будівлі магазину.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 різницю вартості часток подружжя в спільному майні у сумі 15 823,00 грн. ( п"ятнадцять тисяч вісімсот двадцять три гривні ).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 83 970, 00 грн. грошової компенсації 1/2 частини середньої ринокової вартості автомобіля Fiat Dukato вантажний фургон 2286 см. Куб, 2004 р.в., білого кольору.

В решті в позові відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 - задовольнити.

В порядку поділу майна виділити ОСОБА_4 у власність частину будівлі магазину, що знаходиться у АДРЕСА_1 , а саме підвал: І приміщення площею 50,8 м. кв.; ІІ санвузол площею 2,2 м.кв; 1-й поверх: торговий зал площею 49,2 м.кв., сходова клітка площею 6,7 м.кв, загальною площею 108,9 м.кв., вартістю 1 914 571, 00 грн., що становить 49,6% будівлі магазину.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати за еспертизи в сумі 20 157,75 ( двадцять тисяч сто п"ятдесят грнивень 75 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст було складено 24.10.2025р.

Позивач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , НОМЕР_6

Суддя М. В. Бакаїм