РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі судді О. Левчука,

за участі секретаря судового засідання М. Янка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів,

учасники справи у судове засідання не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 , згідно якого просить суд: стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 19 200 грн щомісячно до досягнення ним повноліття; стягнути з відповідача аліменти за останні три роки до подачі цієї заяви, з урахуванням нерегулярних платежів у середньому 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн щомісячно, у розмірі різниці - 14 700, 00 грн щомісячно.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_2 , від якого має спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між ними було розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27.04.2021 у справі №569/3576/21. Дитина постійно проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач фактично не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Іноді перераховує суми приблизно 4 500, 00грн, але ці платежі є нерегулярними та недостатніми. Фактичні щомісячні витрати на дитину складають щонайменше 19 200, 00 грн: харчування 9600, 00 грн, теніс 1200, 00 грн, футбол 960, 00 грн, речі першої необхідності (одяг, ліки, побут) 4800, 00 грн, розваги та розвиток 4800, 00 грн. Таким чином, щомісячні витрати на дитину становлять 19 200 грн. Часткові виплати відповідача у середньому 4500, 00 грн не забезпечують належного рівня утримання дитини.

Ухвалою суду від 17.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, перше засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.10.2025.

Позивач у судове засідання не з`явилася, разом із позовом подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру від 01.09.2025, відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 , знятий з реєстрації 06.10.2021. Його виклик в судове засідання на 23.10.2025 здійснювався через розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України (http://court.gov.ua/).

За приписами ч. 7 ст. 128 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Суд зазначає, що відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення, опубліковане на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав.

За містом ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив таке.

Сторони перебували у зареєстрованому щлюбі з 14.02.2016, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27.04.2021 у справі №569/3576/21 було розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Під час розгляду спору сторонами не спростовано, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між ними не досягнуто. Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості і щодо способів виконання кожним із них обов`язку утримувати дітей.

Таким чином, враховуючи викладене вище та беручи уваги те, що дитина сторін проживає разом з позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з такого.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладається на обох батьків, а не на будь-кого одного з них.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789XII (78912), у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із ч. 1 ст. 27 цієї Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Отже, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за заявою позивача безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

Звертаючись до суду, позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 19 200, 00 грн щомісячно до досягнення ним повноліття, а також за останні три роки до подачі цієї заяви, з урахуванням нерегулярних платежів у середньому 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн щомісячно, у розмірі різниці - 14 700, 00 грн, мотивуючи це тим, що батько - відповідач у справі, є платоспроможним і може сплачувати визначену нею суму грошових коштів.

До заявленого розміру аліментів позивач включила витрати на участь у гуртках та центрах (теніс, футбол, розваги та розвиток).

Разом з тим, посилання позивача на відвідування сином гуртків та додаткових занять не є забезпеченням дітей мінімально необхідними благами, що потрібні для їх життя та виховання, та виходить за межі поняття аліментів. До того ж, участь батьків у додаткових витратах на дитину передбачена ст. 185 СК України, проте, таких вимог у даній справі не заявлено і вони не є предметом судового розгляду, а ототожнення аліментів та додаткових витратах на дитину суперечить чинному сімейному законодавству.

Тому, аналізуючи наявні у справі докази, надані сторонами на підтвердження своїх позовних вимог/заперечень, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації її життя, а також, приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати свою малолітню дитину на підставі описаних вище норм права, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів є завищеним.

Згідно Закону України "Про державний бюджет на 2025 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить - 3196 гривень.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Приписами ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При вирішенні спору судом також враховується збільшення витрат на утримання дитини, зростання цін на всі групи товарів для дітей. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але за існуючих цін на товари споживання, він є далеко недостатнім для утримання дитини, зокрема для забезпечення її життєдіяльності, харчування, проживання, придбання засобів для навчання та їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З огляду на викладене вище, визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а також виходить з того, що батько та мати мають рівні обов`язки щодо дитини, в тому числі і по її утриманню, а тому, враховуючи інтереси дитини й для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вважає за необхідне на підставі ст. 184 СК України визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 5000, 00 грн але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів, також керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

Вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини буде відповідати інтересам та потребам останньої, тому визнається судом достатнім та таким, що відповідатиме принципу розумності та виваженості і забезпечуватиме розвиток дитини, та є співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на утримання дитини.

Суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів за останні три роки до подачі цієї заяви є безпідставною та необґрунтованою.

З огляду на викладене вище, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення.

Крім того, суд звертає увагу, що у разі понесення додаткових витрат на дитину, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом згідно зі ст.185 СК України.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, слід допустити до негайного виконання рішеннч про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При цьому, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 1211, 20 грн судового збору.

Керуючись ст.10,12,81,89,141, 258-259,263-265,268, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000, 00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.07.2025 та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 );

відповідач: ОСОБА_2 (останнє місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Повне судове рішення складене та підписане 24.10.2025.

Суддя О. Левчук