Справа № 456/4383/25
Провадження № 2/456/1957/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Валовін Ю. В. ,

з участю:

секретаря Байко В.З.

представника позивача Горзова О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін та учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Горзова О.О. звернувся до суду з позовом до Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, в якому просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок «А-1» з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 41,6 кв.м., загальна площа якого становить 66,5 кв.м., до якого належать: сарай

«В», сарай «Г», убиральня «Ж», огорожа № 1, колонка питна № 2, в порядку спадкування за

заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 - тітка позивача. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, що включає в себе житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно, яке на день смерті буде їй належати, де б воно не було і з чого б не складалося заповіла позивачу. ОСОБА_1 прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК, постійно проживаючи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємців до обов?язкової частки у спадщині до майна померлої, передбачених ст. 1241 ЦК України, немає. У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок разом з належними до нього господарськими спорудами після смерті ОСОБА_2 , проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв?язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями спорудами в АДРЕСА_1 . Таким чином, позивач позбавлений можливості прийняти спадщину в нотаріальному порядку на житловий будинок, а тому просить позов задовольнити.

Відповідач, Грабовецько-Дулібівська сільська рада Стрийського району Львівської області, 16.10.2025 надав суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог, розгляд справи просив здійснювати за його відсутності.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких, в силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Заяви (клопотання) учасників справи, процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 14.08.2025 головуючим у справі визначено суддю Валовін Ю.В. /а.с. 22/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.08.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 08.09.2025. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 23/.

09.09.2025 представник позивача ОСОБА_3 подав клопотання про витребування доказів, а саме засвідченої копії спадкової справи № 15/2017, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 32-40/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.09.2025 закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 16.10.2025 та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів /а.с. 45/.

Розгляд справи по суті відбувся 16.10.2025 за участі представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити в повному обсязі.

Відповідач Грабовецько-Дулібівська сільська рада Стрийського району Львівської області, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, на виклик суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів щодо предмету спору, і позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується копією свідоцтва про смерть, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , про що 17.07.2008 зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 /а.с. 7/.

За життя ОСОБА_2 19.03.2007 склала заповіт, зареєстрований за № 49 та посвідчений секретарем Конюхівської сільської ради Стрийського району Львівської області Дружинець Л.Н., відповідно до якого ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не було і з чого б не складалося /а.с. 8/.

Судом встановлено, що 07.07.1993 на підставі розпорядження Представника Президента України від 06.07.1993 Стрийською районною І м. Стрий державною адміністрацією Львівської області видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, розташований у АДРЕСА_1 , який належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 /а.с. 11/.

З довідки Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області № 12-15-2/323 від 05.08.2025 вбачається, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом з племінником ОСОБА_1 /а.с. 13/.

Відповідно до довідки Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області № 12-15-2/189 від 16.04.2024 будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується колгоспним двором /а.с. 12/.

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленим ФОП ОСОБА_4 23.05.2024 на замовлення позивача, будинковолодіння складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 66,5 кв.м, житловою 41,6 кв.м., сарай «В», сарай «Г», убиральня «Ж», огорожа № 1, колонка питна №2 /а.с. 15-17/.

Відповідно до довідки про вартість об`єкта оцінки від 23.05.2024, складеного ФОП ОСОБА_4 , вартість житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить 292 7219 грн /а.с. 18/.

Під час огляду витребуваної копії спадкової справи № 15/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 встановлено факт звернення позивача ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та відсутність спадкоємців, які мають обов`язкову частку /а.с. 51-70/.

Однак приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Бораковською О.Я. відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що позбавляє можливості позивача належним чином реалізувати свої спадкові права /а.с. 10/.

Відтак судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок після смерті ОСОБА_2 .

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 35 Земельного кодексу України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва (втратила чинність), якою не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Судом встановлено, що 07.07.1993 на підставі розпорядження Представника Президента України від 06.07.1993 Стрийською районною І м. Стрий державною адміністрацією Львівської області видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, розташований у АДРЕСА_1 , який належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 /а.с. 11/.

На замовлення позивача ФОП ОСОБА_4 було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого житловий будинок «А-1» складається з трьох житлових кімнат, допоміжних приміщень (коридор, кладова, кухня, санвузол (сполучений), підвал «а1»,) загальною площею 66,5 кв.м. До зазначеного житлового будинку належать позначені на плані: житловий будинок «А-1», сарай «В», сарай «Г», убиральня «Ж», огорожа № 1, колонка питна № 2 /а.с. 15-17/.

У свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок зазначено дату видачі 06.07.1993, відтак спадкодавець ОСОБА_2 набула за життя право власності на нього, яке переходить у порядку спадкування за заповітом відповідно до вимог статей 1216, 1218 ЦК України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб спадкоємців.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як роз`яснено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема, на житловий будинок, іншу споруду.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оцінка доказів та висновки суду за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми, оскільки такі містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог та підтверджують наявність підстав для визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Таким чином, враховуючи, що позивач отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі такого; позивач є спадкоємцем майна його тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 за заповітом, інших спадкоємців, які б мали обов`язкову частку у спадщині майна померлої немає, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким чином, враховуючи відсутність у прохальній частині позову вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача понесених судових витрат, а також відсутність відомостей про наявність підстав для застосування до ОСОБА_1 вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за можливе залишити витрати зі сплати судового збору за позивачем.

Керуючись ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок «А-1» з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 41,6 кв.м., загальна площа якого становить 66,5 кв.м., до якого належать позначені на плані: сарай

«В», сарай «Г», убиральня «Ж», огорожа № 1, колонка питна № 2, в порядку спадкування за

заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Стрийським МРВ УМВС України у Львівській області, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Грабовецько-Дулібівська сільська рада Стрийського району Львівської області: , 82434, Львівська область, Стрийський район, с. Дуліби, вул. Шевченка, 170.

Повний текст рішення складено 27.10.2025.

Суддя Юлія ВАЛОВІН