Справа № 209/6481/25
Провадження № 2-з/209/41/25
У Х В А Л А

Іменем України

20 жовтня 2025 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської обл. Шендрик К.Л., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в праві спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в праві спільної сумісної власності подружжя.

20 жовтня 2025 року представниця позивача ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за відповідачем ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

На обґрунтування заяви зазначено, що згідно до позовної заяви ОСОБА_2 просить суд в порядку визнання права на частку в праві спільної власності подружжя, визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 . 15 листопада 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений шлюб. Від спільного подружнього життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 25 лютого 2008 року ОСОБА_3 в інтересах сім`ї (подружжя) та за спільні кошти подружжя, був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . 08 жовтня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний. Після розірвання шлюбу та до ухвалення по даній справі рішення, відповідач по справі має можливість безперешкодно відчужити спірну квартиру, що може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Забезпечення позову є доцільним та співмірним з заявленими позовними вимогами, направлене на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача і не є обмеженням прав відповідача в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до роз`яснень пунктів 1, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява №11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи характер спірних правовідносин і вагомість поданих доказів, враховуючи, що накладення арешту на спірне нерухоме майно до вирішення даного спору, є обґрунтованим та співмірним заявленим позовним вимогам і повністю відповідає їх змісту, суд вважає необхідним застосувати заходи забезпечення позову до набрання чинності рішенням у справі, оскільки невжиття таких заходів може ускладнити подальше вирішення спору, а також суттєво порушити права позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-151, 153, 260, 353 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в праві спільної сумісної власності подружжя задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Копію ухвали надіслати для відома сторонам, а для пред`явлення до виконання - видати ОСОБА_2 або його представниці - ОСОБА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її підписання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: К.Л. Шендрик