Провадження № 2/537/2423/2025
Справа № 645/5843/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2025 суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мартишева Т.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення неправомірно отриманих бюджетних коштів,

УСТАНОВИВ:

До Новобаварського районного суду м. Харкова з Немишляєвського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з відповідача неправомірно отримані бюджетні кошти у розмірі 15 652 грн.

Ухвалою судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 22.09.2025 дана позовна заява, відповідно до ст. 31 ЦПК України, передана за підсудністю на розгляд до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви приходжу до висновку, що дана цивільна справа не підлягає розгляду Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області та має бути передана на розгляд до Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області, виходячи з такого.

За загальними правилами підсудності, відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Разом з тим, згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.08.2024 (справа № 607/5535/35), особи, які залишили або покинули своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації та стали на облік як внутрішньо переміщені особи можуть звертатися з позовами до судів за місцем фактичного проживання/перебування. Таким чином, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО (внутрішньо переміщена особа),то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

Відповідно до частини 1статті 1Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною 1статті 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1цього Закону.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, сформованої Департаментом реєстрації Харківської міської ради 18.09.2025 на електронний запит суду, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (відповідь №1793392 від 19.09.2025), сформованих у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 18.04.2022 як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , яка відноситься до Автозаводського району міста Кременчука. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1604-, видано 18.04.2022 УСЗН Автозаводського району ДСЗН Кременчуцької міської ради, статус «діюча».

З наведеного вбачається, що місце проживання ОСОБА_1 у встановленому законом порядку на території Крюківського району м. Кременчука Полтавської області не зареєстровано, а зареєстровано, як нтурішньо переміщеної особи, на території Автозаводського району м. Кременчука.

З наведеного можна дійти висновку, що дана цивільна справа помилково була направлена на розгляд Крюківському районному суду м. Кременчука.

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Стаття 32 ЦПК України встановлює, що спори між судами про підсудність не допускаються.

Разом з тим, як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах "Верітас проти України" та "Сокуренко та Стригун проти України", суд не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт, Закону України "Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини", інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Поняття "належний суд" включає в себе дві складові: суд як орган судової системи та суд як суддя чи декілька суддів, що становлять його склад. Тобто, належний суд у розумінні належного судового органу може бути позначений поняттям "компетентний суд", що використовується у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, чи поняттям "повноважний суд", що застосовується Законом України "Про судоустрій і статус суддів". Враховуючи те, що поняття "компетенція" є більш широким, доцільнішим є використання терміну "компетентний суд", під яким розуміється суд, наділений компетенцією розглянути ту чи іншу справу, яка підсудна даному суду, відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, компетентний суд є не окремим абстрактним поняттям, а набуває свого значення лише стосовно розгляду та вирішення певної справи чи категорії справ, підсудних цьому судові, саме тих справ, на які поширюється юрисдикція цього суду. Отже, компетентним судом є орган судової системи держави, наділений компетенцією здійснювати правосуддя (юрисдикцією) у справах, що відповідно до закону йому підсудні. Відповідно правом особи на компетентний суд є її нічим не обмежене та безумовне право звернутися до того суду судової системи держави, який наділений відповідною компетенцією щодо розгляду підсудної йому справи.

Системний аналіз наведеного свідчить про те, що розгляд справи судом з порушенням правил підсудності свідчить про те, що справа розглянута некомпетентним (неповноважним) судом.

Розгляд і вирішення справи неповноважним судом є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення (пункт 1 частини 3 статті 376 ЦПК України). А дотримання правил підсудності розгляду справи є однією з складових законності судового рішення.

Тобто розгляд справ з порушенням правил підсудності є грубим порушенням процесуального закону.

З урахуванням наведених положень процесуального закону, а також те, що справа не підсудна Крюківському районному суду м. Кременчука Полтавської області, направлення даної цивільної справи до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області здійснено без дотримання вимог ст. 27 ЦПК України, що порушує права учасників справи на справедливий суд, гарантовані національним законодавством та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та фактично створюють умови, за якими необхідно судом, якому передано справу проводити її розгляд з порушенням правил підсудності, визначених ЦПК України, що не усуває можливих наслідків, передбачених ст.378 ЦПК України, приходжу до висновку про необхідність передання справи на розгляд Автозаводського районного суду м. Кременчука, за зареєстрованим місцем проживання, як внтурішньо переміщеної особи, відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 27, 31, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовом управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення неправомірно отриманих бюджетних коштів передати для розгляду за підсудністю до Автозаводського районного суду м. Кременчука.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений та підписаний 23.10.2025.

Суддя : Т.О. Мартишева