Єдиний унікальний номер 341/1269/25
Номер провадження 2/341/730/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 жовтня 2025 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянув заочно в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів.

установив

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів.

У позові просить змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача на її користь на утримання спільної з відповідачем дочки в розмірі частки від доходу відповідача щомісячно, до досягнення дочкою повноліття.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем. У цьому шлюбі народилась дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею. Відповідно до рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2016 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі по 800,0 грн щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Після ухвалення рішення про стягнення аліментів минуло дев`ять років. З того часу змінились ціни, збільшився прожитковий мінімум. Відповідач не сплачує позивачці аліменти та має заборгованість у розмірі 54289,0 грн. Враховуючи її витрати на утримання дитини, просить змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача на її користь на утримання спільної з відповідачем дочки та стягувати аліменти в розмірі частки від доходу відповідача щомісячно, до досягнення дочкою повноліття.

Ухвалою суду від 12.08.2025 відкрито провадження у справі і справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 24.10.2025.

У судове засідання з`явився представник позивачки.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленим відповідно до норм ст. 128 ЦПК України. Копію ухвали про відкриття провадження, позовну заяву з додатками надіслано на адресу останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача.

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим, а документи йому врученими. Проте своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав.

Положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України).

У судовому засіданні представник позивачки не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належнимчином повідомленийпро дату,час і місце судовогозасідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач неподав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд прийняв рішення про заочний розгляд справи, оскільки відповідач вважається повідомленим належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавав, а представник позивачки у судовому засіданні не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив такі задовольнити.

Заслухавши представника позивачки та надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до змісту наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьком є ОСОБА_3 , відповідач у справі, а позивачка матір`ю (а. с. 7).

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Дата реєстрації 24.12.2002 (а. с. 6).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Дата реєстрації 02.04.2013 (а. с. 8).

Згідно з копією рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 05.10.2016 шлюб між сторонами розірвано. Визначено місце проживання дочки ОСОБА_2 разом з матір`ю ОСОБА_2 (а. с. 9).

Відповідно до змісту копії виконавчого листа від 04.10.2016 № 341/1585/16 підтверджується, що згідно з рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 19.09.2016 у справі № 04.10.2016 № 341/1585/16-ц з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання дитини дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 800,0 грн щомісячно, до досягнення нею повноліття (а. с. 10-11).

Відповідно до копії розрахунку зі сплати аліментів згідно з виконавчим листом від 04.10.2016 № 341/1585/16-ц розмір заборгованості ОСОБА_3 зі сплати аліментів становить 54289,50 грн (а. с. 12).

Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Нормами ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Указана стаття не містить будь-яких умов, за яких суд може відмовити одержувачу аліментів у способі їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зроблено висновок, відповідно до якого спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того із батьків, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2025 рік" установлено у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 3196,0 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Отже, мінімальний рекомендований законодавством України розмір аліментів для дитини у віці від 6 до 18 років з 01 січня 2025 року становить 3196,0 грн, а мінімальний гарантований 1598,0 грн.

При цьому, як установлено, на цей час відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти позивачці у розмірі по 800,0 грн щомісячно, що менше за мінімально гарантований законодавством розмір аліментів.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 3 вищевказаної Конвенції в усіх діях щодо дітей судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність фактів, які надають право збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

У постанові від 19 лютого 2025 року в справі № 367/10126/19 Верховний Суд зазначив наступне.

У справі позивачка заявила, по суті, вимогу не про зміну (збільшення) розміру аліментів, а про зміну способу їх присудження, тобто зміну розміру аліментів, стягуваних за рішенням суду від 19 вересня 2016 року у справі № 341/1585/16-ц, у певній твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку батька дитини. Зазначене відповідає вимогам статей 181-184, 192 СК України.

Суд бере до уваги те, що на цей час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина значно виросла природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері, з якою проживає дитина.

Крім того, з часу ухвалення аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. А визначений судом розмір аліментів у сумі по 800,0 грн щомісячно на утримання неповнолітньої дочки є недостатнім для задоволення усіх потреб дитини, калорійного харчування та забезпеченням одягу відповідно до його віку, тобто не забезпечує навіть мінімальні потреби дитини і є не достатнім для її повноцінного розвитку.

Також, суд бере до уваги те, що відповідач, як батько дитини, має обов`язок забезпечити достатній рівень життя своїй дитині, а тому, розмір аліментів має бути відповідним для забезпечення достатнього рівня життя дитини.

Суд насамперед діє в інтересах дитини, з огляду на обов`язок батьків забезпечувати своїх дітей та дбати про їх необхідний і достатній рівень життя.

Водночас матеріальне забезпечення дитини є лише одним із обов`язків батьків, серед інших: виховання дитини, духовний, моральний та фізичний розвиток дитини, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя тощо.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зміни способу, а як наслідок і розміру, стягуваних з відповідача аліментів.

Відповідач правом на спростування доводів позивачки не скористався.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище сторін, виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, та беручи до уваги установленні обставини у справі, а саме те, що у позивачки не достатньо коштів для належного забезпечення неповнолітньої дитини, яка проживає разом з нею, і так чи інакше, обов`язок щодо утримання та виховання дитини переважно лежить на позивачці, доказів протилежного відповідач суду не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю та необхідно стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка звільнена від сплати судового збору згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд стягує судовий збір з відповідача.

На підставі приписів статей 259, 268 ЦПК України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення. Складання повного тексту рішення суду відкладено на строк не більше як п`ять днів.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 223, 258, 263, 265, 268, 272-273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 19.09.2016 у справі № 341/1585/16-ц.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення розпочати з дати набрання законної сили рішенням у цій справі.

Припинити з дати набрання законної сили рішенням у цій справі стягнення аліментів за рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 19.09.2016 у справі № 341/1585/16-ц.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1211,20 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено до 28.10.2025.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ