Справа № 145/618/25
Провадження № 2/145/591/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2025 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Копилової Л. В. ,

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Томашпільська селищна рада Вінницької області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Томашпільська селищна рада Вінницької області.

Обгрунтовуючи подану позовну заяву посилався на те, що вони з відповідачкою є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . 01 лютого 2013 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу їх син залишився проживати разом з ним, знаходиться на повному його утриманні. Навчанням та вихованням сина займається лише він, водночас відповідачка протягом тривалого часу участі в житті сина не приймає.

З урахуванням наведеного, просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 травня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 27 червня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи.

Позивач ОСОБА_1 на розгляд справи до суду не з`явився, про час та місце її розгляду повідомлений в установленому законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_4 при розгляді справи підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини наведені у позовній заяві, просив задовольнити їх повністю.

Відповідачка ОСОБА_2 на розгляд справи до суду не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність. У поданій заяві зазначила, що можливість та намір приймати участь у розгляді даної справи у неї відсутня. Дитина дійсно протягом 12 років проживає разом зі своїм батьком. Її вихованням та доглядом вона не займається.

Представник третьої особи на розгляд справи не з`явився, про час та місце її розгляду повідомлений в установленому законом порядку.

Суд, дослідивши та проаналізувавши докази у справі, доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим 12 вересня 2011 року Комаргородською сільською радою Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 15.

З довідки № 29 від 21 січня 2025 року Томашпільської селищної Вінницької області вбачається, що позивач ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 . Він дійсно сам виховує сина - ОСОБА_5 , який знаходиться на його утриманні, а також проживає з ним.

Згідно довідки закладу дошкільної освіти «Дзвіночок» № 1 від 03 лютого 2025 року, ОСОБА_6 був вихованцем вказаного закладу з вересня 2015 року по липень 2017 року. Батько один займався вихованням сина, мати жодного разу в закладі дошкільної освіти не була.

Як вбачається з характеристики учня 8-го класу Комаргородського ліцею ОСОБА_5 , за час навчання він зарекомендував себе старанним та здібним учнем. Позитивно характеризується у школі. За роки навчання мати жодного разу не цікавилася навчанням дитини. Водночас завдяки батьку хлопчик росте вихованим, добросовісним. Батько один виховує сина та дбає про його здоров`я.

Відповідно до характеристик з місця роботи та проживання від 10,13 лютого 2025 року, позивач як за місцем роботи, так і за місцем проживання характеризується позитивно, працює, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. Має на утриманні сина.

Згідно акту обстеження умов проживання від 17 лютого 2025 року, дитина - ОСОБА_7 проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .Житловий будинок складається із 3-х кімнат, в будинку створені усі належні та необхідні умови для проживання і виховання дитини. Хлопчик має необхідний одяг, речі, продукти харчування. За цієї адресою також проживають дідусь і бабуся хлопчика ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Дитина перебуває на утриманні і вихованні батька, допомагають бабуся і дідусь.

Мати до дитини не приїздить, не допомагає, у вихованні участі не приймає, зрідка телефонує.

У висновку органу опіки та піклування від 25 березня 2025 року № 86 щодо позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 вказано, що Томашпільська селищна рада Вінницької області, як органу опіки та піклування, дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про позбавлення її батьківських прав мати дитини надала відповідну заяву.

Згідно із ст. 164 СК України один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини.

За ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Згідно з абз.2 п.18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Обов`язковим елементом ухилення від виконання батьківських обов`язків, як підстави позбавлення батьківських прав, що передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачки стосовно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд здійснивши аналіз наданих позивачем доказів дійшов висновку про те, що ним не доведено того, що поведінка відповідачки відносно свого неповнолітнього сина є свідомим та злісним нехтуванням батьківськими обов`язками, а не є збігом життєвих обставин, які склалися навколо: необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання дитини, відсутність підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб тощо.

Більш того, не доведено у чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері батьківських прав.

На думку суду, позбавлення відповідачки батьківських прав не відповідатиме інтересам самої дитини. Відсутність у дитини на цьому етапі життя психологічного зв`язку з матір`ю не виключає можливість налагодження між ними стосунків у майбутньому.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 638/16622/17, від 13.04.2020 у справі № 760/468/18, від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18, від 11.09.2020 у справі № 357/12295/18, від 29.07.2021 у справі № 686/16892/2.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 02.12.2020 у справі № 180/1954/19, від 13.11.2020 у справі № 760/6835/18, від 09.11.2020 у справі № 753/9433/17, від 02.11.2020 у справі № 552/2947/19, від 13.03.2019 в справі № 631/2406/15-ц та у постанові від 24.04.2019 у справі № 300/908/17.

У рішенні від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Однак, як зазначено в ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, даний висновок робиться на підставі засідань комісії органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Для підготовки цього висновку комісія спілкується з обома батьками та вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

В той же час, суд вважає, що наданий висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, який носить рекомендаційний характер, не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування відносно відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Врахувавши конкретні обставини справи, інтереси дитини, суд дійшов висновку про недоцільність застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у виді позбавлення її батьківських прав, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Водночас, суд враховуючи особу матері, її поведінку у даних конкретних обставинах справи відносно дитини, дійшов висновку про попередження відповідачки про необхідність змінити ставлення до виховання дитини та покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням нею батьківських обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд не стягує з відповідачки на користь позивача судовий збір, оскільки позивачеві відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст. 164 СК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Томашпільська селищна рада Вінницької області, відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання та виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покласти на органи опіки та піклування Томашпільської селищної ради Вінницької області контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23 жовтня 2025 року.

Суддя Копилова Л. В.