Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2312/25

номер провадження 2-о/695/110/25

21 жовтня 2025 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Ушакової К.М.,

за участю: секретаря судового засідання Демченко Л.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ, про встановлення факту, що має юридичне значення ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності документів, мотивуючи її тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вересні 1982 року був прийнятий в члени колгоспу «Маяк» села Котівка Гусятинського району, а в червні 1985 року вибув з членів колгоспу. 24 червня 1985 року йому була виписана трудова книжка колгоспника серія НОМЕР_1 , у якій було зроблено записи про прийняття його в члени колгоспу, вибуття з членів колгоспу, а також записи про його подальшу трудову діяльність, навчання в СПТУ-7, службу в армії, навчання в академії. Починаючи з вересня 1990 року по грудень 1992 рік він працював в колгоспі «Маяк» села Котівка Гусятинського району Тернопільської області, у вересні 1992 року колгосп «Маяк» був перетворений в КСП «Маяк». У вищезазначену трудову книжку було зроблено запис про прийняття його на роботу. При оформлені трудової книжки працівник відповідальний за ведення трудової книжки неналежно її оформив, а саме: при заповненні зроблено запис його імені «ЗЕНОВІЙ» замість « ОСОБА_2 », як вказано у його паспорті громадянина України та інших документах. Крім цього не було зроблено запис про його звільнення з колгоспу «Маяк» в грудні 1992 року. У зв?язку з досягненням пенсійного віку, 14 квітня 2025 року він звернувся до Золотоніського відділу обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області з документами про призначення пенсії за віком. Проте, при перевірці його документів, йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв?язку з незарахуванням до страхового трудового стажу періодів роботи в колгоспі «Маяк» у вересні 1982 року, липні 1985 року та з вересня 1990 року по грудень 1992 року, оскільки його особисті дані, зазначені в документах, не відповідають паспортним даним.

Враховуючи викладене, заявник просить встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 24.06.1985, архівної довідки про трудовий стаж №182 від 01.04.2025 та архівної довідки про трудовий стаж №183 від 01.04.2025, виданих Комунальною архівною установою «Трудовий архів Гусятинської селишної ради».

Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.06.2025 відкрито провадження за правилами окремого провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги.

Представник ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ у судове засідання не з`явився. Подала до суду заяву у якій просила відмовити у задоволені заявлених вимог та розглянути справу без участі представника. Мотивує це тим, що підставою звернення заявника слугував той факт, що у довідці невірно було зазначено його ім?я. Вказана розбіжність у невірному написанні ім?я заявника стала відмовою у зарахуванні необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком. Вважає, що заява необґрунтована та безпідставна. Ініційоване питання про встановлення факту, що має юридичне значення, шляхом визнання належності заявникові архівних довідок, як правовстановлюючого документу, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки пов?язане із доведенням наявності у заявника підстави для визнання наявності у нього страхового стажу, не пов?язане із будь-якими цивільними правами та обов?язками, виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов?язані із публічно-правовими відносинами заявника із державою, а отже не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства. Архівні довідки є документом архівної установи, оформленими відповідно до законодавства, що містить інформацію про предмет запиту на підставі архівних документів із зазначенням їх пошукових даних, тобто архівні довідки не є правовстановлюючими документами, а тому такий факт не може бути встановлений на підставі пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України. Зазначив, що встановити факт належності архівних довідок на підтвердження тих чи інших можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції, у зв?язку із оскарженням суб?єкта владних повноважень про відмову у призначенні пенсії за віком. У адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а передумовою задоволення адміністративного позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Гусятинським РВ УМВС України в Тернопільській області від 20.05.1999, заявник зазначений як « ОСОБА_1 ».

Згідно диплому серії НОМЕР_3 від 31.07.1990 Української ордена Трудового Червоного Прапора сільськогосподарської академії заявник зазначений як « ОСОБА_1 ».

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_4 прізвище, ім?я та по батькові заявника зазначено російською мовою, а саме: « ОСОБА_1 ».

У довідці №73 від 01.04.2025, виданої ДНЗ «Хоростківський професійний сільськогосподарський ліцей», заявник зазначений як « ОСОБА_1 ».

Згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 прізвище, ім?я та по батькові заявника зазначено як « ОСОБА_1 ». Зроблені записи про навчання в СПТУ, службу в армії, навчання в академії, трудову діяльність в колгоспі «Маяк», записи про періоди навчання та служби в армії співпадають з періодами зазначеними у дипломі, військовому квитку та довідці.

Відповідно до архівної довідки Національного університету біоресурсів та природокористування України №111 від 27.02.2025 ОСОБА_1 навчався на денному відділені факультету механізації сільського господарства в Українській ордена Трудового Червоного Прапора сільськогосподарській академії.

Згідно архівних довідок про трудовий стаж КОМУНАЛЬНО АРХІВНОЇ УСТАНОВИ «ТРУДОВИЙ АРХІВ ГУСЯТИНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ» №182 та №183 від 01.04.2025 заявник зазначений як « ОСОБА_1 ».

Згідно рішення № 44 про відмову у призначенні пенсії від 21.04.2025 вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Не зараховано до страхового трудового стажу періоди роботи в колгоспі «Маяк» у вересні 1982 року, липні 1985 року згідно довідки від 01.04.2025 №182 та з вересня 1990 року по грудень 1992 року згідно довідки від 01.04.2025 №183, виданих комунальною архівною установою «Трудовий архів Гусятинської селищної ради», оскільки його особисті дані, зазначені в документах, не відповідають паспортним даним.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У частині першій статті 1 ЦК України вказано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, зверненню до адміністративного суду з позовом передує звернення особи до суб`єкта владних повноважень, за наслідками розгляду якого особа набуває права оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення, дії або бездіяльність такого суб`єкта владних повноважень, що відповідає меті та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено перелік судових рішень, які уповноважений прийняти адміністративний суд у разі задоволення позову. Встановлення факту, що має юридичне значення, серед цього переліку відсутнє.

Тобто, у разі вирішення справи в порядку адміністративного судочинства, встановлення факту, що має юридичне значення, має бути визначено судом у резолютивній частині судового рішення, що не передбачено КАС України.

Разом із тим, аналіз наведених цивільних процесуальних норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28 серпня 2024 року у справі № 522/7723/23.

Також у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 733/324/21 та від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 вказано, що заява про встановлення факту належності документів, серед іншого, трудової книжки та довідок про уточнення стажу роботи, в яких по-батькові заявника вказано неправильно, за загальним правилом можуть бути предметом розгляду суду у порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі сумніву в належності трудової книжки особі внаслідок помилки, коли прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, ураховуючи положення пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» факт належності цього документа відповідній особі може бути встановлено лише у судовому порядку. Внесення виправлень на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом від 29.07.93 № 58, у таких випадках не передбачено.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

З огляду на приписи пункту 2.11, 2.12 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Досліджені судом письмові докази не дають підстав для розумного сумніву у належності заявнику спірної трудової книжки та довідок.

Зібрані у справі докази письмові документи та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності трудової книжки та архівних довідок, оскільки встановлення цього факту необхідне заявнику для оформлення і призначення пенсії та останній позбавлений можливості підтвердити вказане в інший спосіб.

Встановлення даного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж; вказані ним обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, а тому, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 19, 81, 293, 294, 315, 316, 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), заінтересована особа - ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (місцезнаходження: вул. Смілянська 23, м. Черкаси; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21366538), про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 24.06.1985; архівної довідки про трудовий стаж № 182 від 01.04.2025, виданої КОМУНАЛЬНОЮ АРХІВНОЮ УСТАНОВОЮ «ТРУДОВИЙ АРХІВ ГУСЯТИНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ»; архівної довідки про трудовий стаж № 183 від 01.04.2025, виданої КОМУНАЛЬНОЮ АРХІВНОЮ УСТАНОВОЮ «ТРУДОВИЙ АРХІВ ГУСЯТИНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення буде складено 30.10.2025.

Суддя К. М. Ушакова