Провадження № 2/537/2161/2025
Справа № 537/5996/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.10.2025 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря судових засідань Кириченко М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, -
Представник позивача, Полтавського обласного центру зайнятості Таран О.О., звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 2 094 грн. 12 коп. та судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп.
Вимоги позову мотивовані тим, що відповідач ОСОБА_1 13.04.2020 звернулася до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості як така, що шукає роботу, та цього ж дня за її особистою заявою їй було присвоєно статус безробітної. На підставі особистої заяви ОСОБА_1 у відповідності до положень частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» останній було надано статус безробітної. В заяві від 13.04.2020 відповідач стверджувала, що вона в даний час не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається та не отримує пенсії, тому відповідно до вимог чинного законодавства, їй була призначена та виплачувалася допомога по безробіттю.
Представник позивача вказує, що у зв`язку із розслідування страхового випадку відносно ОСОБА_1 , проведеного на підставі пункту 18 частини 2 статті 22 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення», шляхом інформаційного обміну даних з податковим органом, державним центром зайнятості було встановлено, що ОСОБА_1 в період перебування на обліку у Кременчуцькому МРЦЗ з 13.04.2020 року по 28.05.2020 одночасно була працевлаштована на НПП «Фероліт» машиністом крана з 20.05.2020 року. При цьому, згідно із вимогами частини 3 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Відповідно до наданого розрахунку, сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 за період з 20.05.2020 по 28.05.2020 становить 2 094 грн. 12 коп. Наказом директора Кременчуцького МОЦЗ за №129 від 28.09.2020 прийнято рішення про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 в розмірі 2 094 грн. 12 коп. Цього ж дня на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про необхідність повернення виплаченої допомоги по безробіттю., котре нею було отримано. Однак, в добровільному порядку сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю до цього часу відповідачем не повернута,наказ про повернення допомоги по безробіттю в установленому законом порядку ОСОБА_1 не оскаржувався.
Отже, як вказує представник позивача, відповідач ОСОБА_1 не вважалася безробітною і не мала права перебувати на обліку у Кременчуцькому МРЦЗ з 20.05.2020 по 28.05.2020, оскільки була працевлаштована з 20.05.2020 на НПП «Фероліт» машиністом крана та не повідомила центр зайнятості про зміну істотних умов пов`язаних з перебуванням на обліку, а саме з своїм працевлаштуванням всупереч того факту, що вона під особистий підпис була ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «;Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Таким чином, ОСОБА_1 не мала права отримувати допомогу по безробіттю, оскільки була працевлаштована з 20.05.2020 на НПП «Фероліт».
Представник позивача вказує, що безпідставне невиконання відповідачем покладених на нього зобов`язань будучи безробітним та обізнаним з положеннями ЗУ «Про зайнятість населення», ЗУ „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття під час надання статусу безробітного, порушує право Кременчуцького МРЦЗ на відшкодування в даному випадку незаконно отриманих соціальних послуг у вигляді допомоги по безробіттю, котрі були виплачені ОСОБА_1 , у зв`язку із чим він і вимушений звернутись до суду із даним позовом.
Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 24.09.2025 позовну заяву Полтавського обласного центру зайнятості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача Полтавського обласного центру зайнятості в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, згідно змісту позовної заяви, просив суд розглянути справу без участі представника позивача та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, до суду пояснень про причини неявки не надала, відзив на позов на адресу суду не направила.
Відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач повідомлялась належним чином про дату, час та місце слухання справи, вона не повідомила суд про причини неявки, нею не подано відзив, представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Приймаючи до уваги думку представника позивача, викладену у позовній заяві, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_1 13.04.2020 звернулась до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного (а.с. 8), на підставі якої у відповідності до вимог частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» останній було надано статус безробітної.
Наказом від 13.04.2020 №НТ200413 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю (а.с.15).
Згідно змісту розрахунку до позовної заяви про стягнення незаконно виплаченого забезпечення по безробіттю щодо ОСОБА_1 , остання за період з 20.05.2020 по 28.05.2020 отримала допомогу по безробіттю в розмірі 2 094 грн. 12 коп.
Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості було проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, в результаті якого встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в період перебування на обліку у Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості з 13.04.2020 по 28.05.2020 одночасно була працевлаштована на НПП «Фероліт» машиністом крана з 20.05.2020, що вбачається із Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №29 від 24.09.2020.
Факт офіційного працевлаштування ОСОБА_1 у НПП «Фероліт» у вказаний вище період підтверджується наявними в матеріалах справи: повідомленням директора НВП «Фероліт» Воробйова С.М. за вих..№977 від 24.09.2020; наказом №322-к від 19.05.2020 про прийняття на роботу; наказом №575-к від 28.07.2020 про припинення трудового договору, відповідно що яких ОСОБА_1 працювала на вказаному підприємстві з 20.05.2020 по 31.07.2020 на посаді машиніста крана (кранівника) у паливно ливарний цех дільниці по виробництву малольних тіл.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» 5067-VI від 05.07.2012, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.
За змістом статті 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» 5067-VI від 05.07.2012 безробітною визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Частиною 3 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» 5067-VI від 05.07.2012 встановлено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Згідно частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1533-III від 02.03.2000, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
За викладених обставин, суд вважає достовірно доведеним в судовому засіданні факт, що відповідач, маючи статус безробітної, фактично перебувала в трудових відносинах та, не маючи відповідних правових підстав, отримала допомогу по безробіттю в період з 20.05.2020 по 28.05.2020 в розмірі 2 094 грн. 12 коп.
Частиною 2 статті 36 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1533-III від 02.03.2000 передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
На підставі положень вказаної вище норми чинного законодавства Наказом директора Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості Калашник В. №129 від 28.09.2020 «Про повернення допомоги по безробіттю» доручено заступнику начальника відділу організації працевлаштування населення протягом двох робочих днів після прийняття рішення про відшкодування коштів направити на адресу ОСОБА_1 лист з повідомленням про необхідність повернення незаконно отриманих коштів.
29.09.2020 за вих..№ 1312/16/50/2-20 на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , направлено повідомлення про відшкодування коштів, виплачених як допомога по безробіттю в сумі 2 094 грн. 12 коп.
Вказана вимога відповідачем не виконана.
Безпідставне невиконання відповідачем покладених на неї зобов`язань як безробітного, яка, будучи обізнаною з положеннями Закону України «Про зайнятість населення» 5067-VI від 05.07.2012, Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1533-III від 02.03.2000 під час надання статусу безробітного, що підтверджується змістом заяви ОСОБА_1 про надання статусу безробітного від 13.04.2020 (а.с. 8), порушує право позивача на відшкодування незаконно отриманих соціальних послуг у вигляді допомоги по безробіттю, які були виплачені ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Тобто, Полтавський обласний центр зайнятості є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості.
Наказом Полтавського обласного центру зайнятості №995 від 13.12.2022 створено Кременчуцьку філію Полтавського обласного центру зайнятості.
Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, а також те, що відповідач ОСОБА_1 безпідставно отримала суму допомоги по безробіттю внаслідок неповідомлення про працевлаштування, добровільно в досудовому порядку суму незаконно отриманої виплати не повернула, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Полтавського обласного центру зайнятості є законними та обґрунтованим, та такими, що підлягають задоволенню.
Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Полтавського обласного центру зайнятості суми сплаченого при зверненні до суду судового збору в розмірі 3 028 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовні вимоги Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю задовольнити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Д.О. Зоріна