ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/1174/24 Номер провадження 22-ц/814/2618/25Головуючий у 1-й інстанції Романенко О. О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Павлюк Ігор Олександрович, на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2025 року (повний текст рішення складено 14 квітня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Решетилівської міської ради про визнання права власності -

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Решетилівської міської ради про визнання права власності, у якому прохав суд визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , майнові права засновника селянського (фермерського) господарства «Ромашкове» (ідентифікаційний код 30330396; адреса місцезнаходження: 38413, Полтавська обл., Решетилівський р-н, с-ще Покровське, вул. Леніна, буд. 12А).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть.

За таких умов у Решетилівській державній нотаріальній конторі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за заявою згідно статті 1261 ЦК України відкрита спадкова справа за №393/2009. На даний час інші спадкоємці відсутні. В подальшому, спадщину після останнього згідно заповіту (на земельну ділянку площею 3,9392 га згідно державного акту І-ПЛ №007944) прийняла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та згідно закону безпосередньо позивач (на земельну ділянку площею 1,7248 га).

Разом з тим, в подальшому, під час проведення інвентаризації документів за місцем проживання батьків позивачем віднайдена копія статуту СФГ «Ромашкове» засновником, якого був його покійний батько. Більше того, в подальшому, на запит Головним управлінням статистики у Полтавській області отримано лист від 28 серпня 2024 року під №032-19/230-24 в якому повідомлено, що станом на 27 серпня 2024 року в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) значиться: СФГ «Ромашкове», ідентифікаційний код 30330396; адреса місцезнаходження: 38413, Полтавська обл., Решетилівський р-н, с-ще Покровське, вул. Леніна, буд. 12А; дата первинної реєстрації 23 червня 1999 року. Інформація про припинення відсутня.

З огляду на вищевказані норми діючого законодавства України позивач звернувся до Решетилівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майнові права засновника/власника СФГ «Ромашкове» після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. 06 листопада 2024 року видано постанову №833/02-31 «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії», якою у видачі запитуваного свідоцтва відмовлено. В обґрунтування постанови зазначено, що реєстрація господарства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутня. Відповідно до статуту господарства статутний капітал відсутній. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрованого права оренди за участю СФГ «Ромашкове» з кодом 30330396 не виявлено. При цьому, нотаріус прийшов до висновку, що надані документи не надають безспірності при оформленні спадщини і дане питання має вирішуватись в судовому порядку.

Короткий зміст рішення місцевого суду

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2025 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Решетилівської міської ради Полтавської області про визнання права власності відмовлено за недоведеністю.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що засновник СФГ «Ромашкове» ОСОБА_2 своїми конклюдентними діями виявив своє волевиявлення щодо припинення господарської діяльності заснованого ним СФГ, тому на момент смерті засновника СФГ «Ромашкове» останнього як юридичної особи не існувало, а тому не існувало і корпоративних прав, які після смерті засновника переходять до спадкоємців.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2025 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохав суд оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, оскаржуване рішення місцевого суду ухвалено з порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин справи.

Позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді майнових прав засновника СФГ «Ромашкове» (ідентифікаційний код юридичної особи 30330396), а тому він, як спадкоємець померлого засновника фермерського господарств, бажає продовжити діяльність фермерського господарства. Вказує, що смерть засновника не означає припинення діяльності цієї юридичної особи, тому наявні підстави про визнання за позивачем майнових прав як засновника фермерського господарства після смерті батька в порядку спадкування.

Окремо наголошено, що відомостей про припинення СФГ «Ромашкове», яке зареєстровано у 1999 році, матеріали справи не містять.

Крім того, нормами пункту 2 Прикінцевих положень Закону України №755-IV визначено лише обов`язок державного реєстратора протягом 2004-2005 року при надходженні реєстраційних карток, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, проводити заміну раніше виданих свідоцтв про державну реєстрацію; будь-якої відповідальності за неподання вказаних реєстраційних карток не встановлено, не говорячи вже про припинення юридичної особи.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ЦПК України до Полтавського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Представник ОСОБА_1 адвокат Павлюк І.О. під час судового засідання підтримав вимоги поданої апеляційної скарги та прохав її задовольнити з підстав, що у ній наведені.

Решетилівська міська рада подала до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи без участі, у якій прохала суд розгляд справи, призначений на 16 жовтня 2025 року об 11:40 год, провести за відсутності відповідача та його представника; при вирішенні даного спору покладаються на розсуд суду.

Інші учасники справи, будучи належим чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, на розгляд справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що батьком позивача ОСОБА_1 був ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23 жовтня 2019 року, виданим повторно Решетилівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 03 червня 2009 року (а.с. 42).

Відповідно до копії статуту СФГ «Ромашкове» - ОСОБА_2 (скорочене найменування - СФГ Ромашко П.Ф.), воно створено з метою отримання законного прибутку шляхом виконання поставлених перед собою завдань (пункт 1). Місце знаходження СФГ Україна, Полтавська обл., Решетилівський р-н, с. Жовтневе (пункт 2.3.). Засновником є ОСОБА_2 (пункт 2.4). СФГ ОСОБА_2 являється юридичною особою по Українському законодавству (пункт 4).

Статутом передбачені цілі і завдання СФГ, його права та обов`язки, права та обов`язки його засновника, порядок здійснення управління, та ін.

Статут СФГ Ромашко П.Ф. зареєстровано в Решетилівській районній раді народних депутатів, свідоцтво № 127 (а.с.6-7, 66-68).

Дійсність підпису голови СФГ «Ромашко П.Ф.» ОСОБА_2 на статуті 23 червня 1999 року посвідчено державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. (а.с.8, 69).

Постановою державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори № 833/02-31 від 06 листопада 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на статутний капітал СФГ «Ромашкове» після померлого ОСОБА_2 . В обґрунтування постанови зазначено, що реєстрація господарства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня. Відповідно до статуту господарства статутний капітал відсутній. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрованого права оренди за участю ФГ «Ромашкове» з кодом 30330396 не виявлено. При цьому, нотаріус прийшов до висновку, що надані документи не надають безспірності при оформленні спадщини і дане питання має вирішуватись в судовому порядку (а.с.11, 71-72).

Відповідно до листа Головного управління статистики у Полтавській області № 032-19/230-24 від 28 серпня 2024 року, назва господарства значиться «Фермерське господарство «Ромашкове», ідентифікаційний код 303330396, дата первинної реєстрації - 23 вересня 1999 року (а.с.15, зворотна сторона а.с.70).

03 листопада 2009 року державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. почато спадкову справу № 393/2009 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.40-72).

Спадкова справа № 393/2009 внесена до спадкового реєстру (а.с.44).

Із матеріалів спадкової справи № 393/2009 вбачається, що відповідно до довідки Виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 07 грудня 2009 року № 02-19/642, ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав до дня смерті разом з ОСОБА_1 (сином), ОСОБА_4 (невісткою) та ОСОБА_3 (онукою) (зворотна сторона а.с.49).

Відповідно до копії реєстраційної картки суб`єкта підприємницької діяльності про державну реєстрацію перереєстрацію, СФГ «Ромашкове» - голова СФГ ОСОБА_2 , ідентифікаційний код 30330396, місцезнаходження Полтавська обл., Решетилівський р-н, с. Жовтневе, керівник та засновник ОСОБА_2 , орган державної реєстрації Решетилівська районна рада, дата 23 червня 1999 року, номер реєстраційної справи 127 (зворотна сторона а.с.69- а.с.70, 77).

Як вбачається з копії заяви ОСОБА_1 від 06 листопада 2024 року, останній звертався до Решетилівської державної нотаріальної контори з заявою у якій просив вирішити питання щодо можливості оформити на його ім`я спадщини на статутний капітал СФГ «Ромашкове» або надати постанову про відмову (а.с.71).

Матеріали спадкової справи № 393/2009 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , окрім іншого, містять: копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 03 червня 2009 року; копію статуту СФГ «Ромашко П.Ф.»; копію реєстраційної картки суб`єкта підприємницької діяльності про державну реєстрацію перереєстрацію СФГ «Ромашкове», копію листа Головного управління статистики у Полтавській області № 032-19/230-24 від 28 серпня 2024 року та постанову державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори № 833/02-31 від 06 листопада 2024 року.

Окрім цього, в матеріалах спадкової справи № 393/2009 наявні копія паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 (а.с.63-64, 65).

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто згідно визначеної законом черговості спадкоємців.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки.

З матеріалів спадкової справи, копія якої міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 як син померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем першої черги на майно останнього в порядку спадкування за законом.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням селянських (фермерських) господарств регулюються Земельним кодексом України, Законом України «Про селянське (фермерське) господарство» (на час, коли закон був чинним), Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно з частинами першою-другою статті 9 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку.

Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває поточні та вкладні (депозитні) рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону.

Відповідно до копії реєстраційної картки суб`єкта підприємницької діяльності про державну реєстрацію перереєстрацію, СФГ «Ромашкове» - голова СФГ ОСОБА_2 , ідентифікаційний код 30330396, місцезнаходження Полтавська обл., Решетилівський р-н, с. Жовтневе, керівник та засновник ОСОБА_2 , орган державної реєстрації Решетилівська районна рада, дата 23 червня 1999 року, номер реєстраційної справи 127.

19 червня 2003 року було прийнято Закон України «Про фермерське господарство», яким Закон України «Про селянське (фермерське) господарство» визнано таким, що втратив чинність.

Частинами першою, четвертою статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, чинній на час його прийняття) встановлено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Оскільки вимоги статті 23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачають успадкування фермерського господарства відповідно до закону, а ЦК України (книга шоста, спадкове право) не встановлює спеціальний порядок успадкування фермерського господарства, то спадкування майна фермерського господарства здійснюється на загальних підставах шляхом визнання в порядку спадкування прав засновника селянського (фермерського) господарства, що ґрунтується на вимогах та відповідає усталеній судовій практиці.

Згідно із частиною другою статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

01 липня 2004 року набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі Закон № 755-IV), яким передбачено створення і формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (тут і далі - у первинній редакції).

Відповідно до частини першої статті 42 Закону № 755-IV для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем, повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації ФОП.

Згідно з пунктом 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» цього Закону державний реєстратор протягом 2004- 2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.

Таким чином, визначена процедура державної реєстрації з дати набрання чинності Законом № 755-IV передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу юридичної особи, зокрема фермерського господарства, через здійснення повного (при первинному набутті) чи мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб`єкта підприємницької діяльності до 01 липня 2004 року) комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до ЄДР - абзац сьомий частини першої статті 1 Закону № 755-IV) та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію юридичної особи - абзац дев`ятий частини першої статті 1 Закону № 755-IV).

3 березня 2011 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання» (далі - Закон № 2390-VI), яким було внесено зміни до Закону № 755-IV.

Пунктами 2-4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI було передбачено, що процес включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Усі юридичні особи та фізичні особи-підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.

Водночас пунктом 8 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI визначено, що після закінчення передбаченого для включення відомостей до ЄДР строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до ЄДР. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, включаються до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, вважаються недійсними.

Таким чином, строк для включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких була проведена до 01 липня 2004 року, визначений пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI, закінчився 3 березня 2012 року. При цьому цей строк включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких проведена до 1 липня 2004 року, підлягав застосуванню виключно у випадках самостійного подання останніми реєстраційних карток державному реєстратору.

Натомість відомості про фізичних осіб - підприємців, які самостійно не звернулись із відповідною заявою у строк, установлений пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI, підлягали включенню до ЄДР на підставі інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій. Державні реєстратори, вносячи відомості про цих фізичних осіб - підприємців до ЄДР, зобов`язані були зробити відмітку про недійсність їхнього свідоцтва про державну реєстрацію.

25 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до Єдиного державного реєстру» (далі Закон № 1155-VII).

Цим Законом пункт 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону № 755-IV викладено в новій редакції, відповідно до якої усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, відомості про яких не включені до ЄДР, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з ЄДР.

До того ж Законом № 1155-VII виключено пункти 2- 4 і 7- 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI.

З пояснювальної записки до проекту Закону № 1155-VII вбачається, що Закон № 2390-VI має низку прогалин, що негативно впливає на права та законні інтереси суб`єктів господарювання. Зокрема, Законом № 2390-VI не встановлені кінцеві терміни передачі тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями державним реєстраторам юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відомостей про суб`єктів господарювання, які не включені до ЄДР, а також включення державними реєстраторами таких відомостей до ЄДР. З огляду на зазначене робота тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій, а також процес включення може затягнутись на невизначений час. Водночас на законодавчому рівні не визначено механізм включення до ЄДР відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за їх зверненнями (у разі якщо відомості про них ще не передані тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями державним реєстраторам або з будь-яких обставин не включені державними реєстраторами до реєстру за результатами виконання Закону № 2390-VI). Ураховуючи, що проведення будь-якої реєстраційної дії, передбаченої Законом № 755-IV, можливо лише щодо юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відомості про яких містяться в ЄДР, суб`єкти господарювання до моменту їх включення не можуть: зареєструвати зміни до своїх установчих документів та змінити відомості про себе; припинити свою діяльність; отримати виписку, витяг, довідку з ЄДР.

Також у пояснювальній записці до проекту Закону № 1155-VII указано, що реалізація Закону № 2390-VI на практиці виявилась частково неможливою з огляду на таке:

1) за результатами звірення даних відомчих реєстрів (бази даних реєстрів, журнали реєстрації, обліку тощо) органів статистики, державної податкової служби та Пенсійного фонду України з даними ЄДР до тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій передано відомості про: 561089 юридичних осіб, які не включені до ЄДР, в 74886 з яких відсутні відомості про коди об`єктів адміністративно-територіального устрою України; 492808 фізичних осіб - підприємців, які не включені до ЄДР, у 177376 з яких відсутні відомості про коди об`єктів адміністративно-територіального устрою України. Зазначене унеможливлює ідентифікацію територіальної належності таких суб`єктів господарювання та включення до ЄДР за місцезнаходженням юридичної особи та за місцем проживання фізичної особи - підприємця відповідно до статті 5 Закону № 755-IV;

2) прийняття рішення тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями щодо вибору відомостей, які отримані від різних уповноважених органів та підлягають включенню до ЄДР, в разі якщо юридична особа/фізична особа - підприємець має однаковий код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків, але при цьому відомості про її місцезнаходження/місце проживання та дату реєстрації не збігаються, у більшості випадків носить суб`єктивний характер та призводить до наповнення ЄДР недостовірною інформацією.

Таким чином, відповідно до пояснювальної записки, основною метою проекту Закону №1155-VII визначено продовження процесу включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які зареєстровані до 1 липня 2004 року та до цього часу не подали державному реєстратору про себе відомості.

Для досягнення цієї мети Законом № 1155-VII внесені зміни до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VІ щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання», які дозволять проводити включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до ЄДР.

З урахуванням наведеного, статус юридичної особи є формою реалізації конституційного права на підприємницьку діяльність, відсутність підтвердженого у визначеній державою формі реалізації цього права у нових умовах нормативно-правового регулювання після 2004 року виключає можливість автоматичного перенесення набутих до 01 липня 2004 року ознак суб`єкта господарювання, оскільки особа не може бути примушена до реалізації наданого їй права в цих умовах, а користується ним на власний розсуд (згідно позиції Верховного Суд, яка викладена у постанові від 29 липня 2020 року у справі №120/703/19-а).

Оскільки ОСОБА_2 , як засновник СФГ «Ромашкове», за час свого життя не вчинив дій з метою підтвердження статусу юридичної особи у визначеній державою формі шляхом реалізації цього права у нових умовах нормативно-правового регулювання після 2004 року, то колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду, що останній своїми конклюдентними діями здійснив волевиявлення щодо припинення господарської діяльності заснованого ним фермерського господарства, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані позивачем докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Павлюк І.О., слід залишити без задоволення, а рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2025 року без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат, понесених сторонами під час розгляду справи місцевим судом, та відсутні підстави для розподілу судових витрат у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Павлюк Ігор Олександрович залишити без задоволення.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2025 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко