У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2025 Справа №607/19542/25 Провадження №2/607/5493/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Іванівська ТГ Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на земельну ділянку,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Іванівська ТГ Тернопільського району Тернопільської області, у якому позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,48 га, розташовану на території Іванівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акта серії ЯА № 015705, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК).

Суд дослідивши матеріали справи встановив, що позивач пред`являючи до суду позов просить визнати за нею право власності на земельну ділянку. Тобто, в даному випадку спір виник, щодо нерухомого майна, а саме земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Судом враховано, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Предметом позову у цій справі є визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 2,48 га, розташовану на території Іванівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акта серії ЯА № 015705, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

З урахуванням наведеного, позов про визнання права власності на земельну ділянку, має пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Так, Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19 липня 2020 року в Україні утворено 136 нових та ліквідовано існуючі 490 районів. У Тернопільській області утворено Кременецький, Тернопільський та Чортківський райони. При цьому до Чортківського району (з адміністративним центром у місті Чортків) включено території Білобожницької сільської, Більче-Золотецької сільської, Борщівської міської, Бучацької міської, Васильковецької сільської, Гримайлівської селищної, Гусятинської селищної, Заводської селищної, Заліщицької міської, Золотопотіцької селищної, Іване-Пустенської сільської, Колиндянської сільської, Копичинецької міської, Коропецької селищної, Мельнице-Подільської селищної, Монастириської міської, Нагірянської сільської, Скала-Подільської селищної, Товстенської селищної, Трибухівської сільської, Хоростківської міської, Чортківської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 р. №724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» затверджено Іванівську територіальну громаду (с.Іванівка, Теребовлянський район), до складу якої увійшли наступні громади: Іванівська, Глещавська, Ілавченська, Сороцька.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, ст.17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Суди утворюються, реорганізуються і ліквідуються законом.

Однак відповідно до п. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX».

Згідно листа Ради суддів України від 22.07.2020 року № 9рс-466/20-вих, адресованому головам місцевих та апеляційних загальних судів, зазначено, що до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Відтак, оскільки місцезнаходженням земельної ділянки, право власності на яку просить визнати позивачка, являється територія Іванівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, яка до прийняття Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ належало до Теребовлянського району Тернопільської області, отже, вказана цивільна справа не підсудна Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області.

Як роз`яснено в п.41, п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Позивач у позовній заяві ставить питання про визнання права власності на земельну ділянку.

Тому, в даному випадку застосовуються правила виключної підсудності, оскільки предметом спору є визнання права власності на земельну ділянку, і відповідно до ст.30 ЦПК України даний позов повинен розглядатись за місцем знаходження нерухомого майна.

Відповідно до п.1 ч.1. ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншого суду якщо справа належить до територіальної юрисдикції ( підсудності) іншого суду.

Усі справи, що підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, розглядаються судом за встановленими правилами підсудності, а їх порушення є ознакою незаконності рішення. Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалися розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони. (Рішення ЄСПЛ у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27.10.1993 р., п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996 р.).

У зв`язку із викладеним, вважаю за необхідне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Іванівська ТГ Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на земельну ділянку, передати за підсудністю до Теребовлянського районного суду Тернопільської області.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 187, 258, 260, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

п о с т а н о в и в :

Цивільну справу №607/19542/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Іванівська ТГ Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на земельну ділянку, передати на розгляд до Теребовлянського районного суду Тернопільської області, що знаходиться за адресою: вулиця Князя Василика, 116, м.Теребовля, Тернопільська область, 48100.

Копію ухвали суду направити позивачу та її представнику.

Передати справу на розгляд іншого суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі у 15-денний строк з дня проголошення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

Суддя В. Л. Дзюбич