Єдиний унікальний номер судової справи: 490/3973/25
Номер провадження: 22-ц/812/1912/25 Суддя - доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Крамаренко Т.В.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Повертайленко Ю.В.,

за участю: представника заявника Захаренкової А.Ю., особи, яка подає апеляційну скаргу - ОСОБА_1 , її представника - адвоката Кучерявої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом

Кучерявою Тетяною Юріївною

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2025 року, ухвалене під головуванням судді - Саламатіна О.В. в приміщенні того ж суду по справі за заявою Миколаївської міської ради, заінтересована особа - Перша Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про визнання спадщини відумерлою,

в с т а н о в и л а :

У травні 2025 року Миколаївська міська рада звернулась до суду із заявою, в якій просила визнати спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 відумерлою та передати її у власність територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживали за адресою: АДРЕСА_2 . За життя у власності померлих на праві спільної сумісної власності знаходилась однокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ніхто із спадкоємців за законом та за заповітом не прийняв спадщину, а також те що після відкриття спадщини минуло більше року, квартира АДРЕСА_1 , яка належала померлим є відумерлою спадщиною та має бути передана територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, заявник просила суд про задоволення заяви.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2025 року позов задоволено.

Визнано спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відумерлою та передано цю квартиру територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.

Рішення суду першої інстанції мотивоване відсутністю спадкоємців за законом та за заповітом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також враховуючи, що з часу відкриття спадщини минуло понад один рік, а відтак наявні підстави для задоволення заяви.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі в інтересах якої діє адвокат - Кучерява Т.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до зацікавлених осіб не була включена донька померлих - ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем першої черги за законом згідно статті 1261 ЦК України.

Звертає увагу на те, що до подачі заяви представники Миколаївської міської ради жодного разу не навідувались до помешкання заявниці, не здійснювали перевірку, яка б підтверджувала факт неприйняття спадщини спадкоємцями, безхазяйності помешкання, його занедбання тощо. Представники місцевого самоврядування не намагалися розшукати рідних померлих, хоча мали для цього можливості, адже після прийняття оскаржуваного рішення вони знайшли контакти доньки та зв`язались з нею.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Миколаївської міської ради - Коган А.О. просила закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , оскільки останньою не доведено, що вона є учасником спадкових правовідносин, а отже не виникає питання щодо наявності прав та інтересів щодо відумерлої спадщини. Зазначає, що ОСОБА_1 досі не заявила про свої спадкові права - подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса (державного чи приватного) за місцем відкриття спадщини.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що в м. Миколаєві ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується листом про надання інформації від Корабельного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16 квітня 2025 року №107/23.22-23.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 06 лютого 2008 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 квітня 2025 № 420995604, померлим на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині) належала кв. АДРЕСА_1 .

09 квітня 2025 року КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» також надало відповідь №19852/40.01/25-2, що вищезазначена квартира належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частини кожному на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 лютого 2008 року.

Згідно копії технічного паспорту на приватизовану квартиру АДРЕСА_1 , квартира спільного заселення розташована на 1-му поверсі 1 поверхового будинку та складається з 1 кімнати загальною площею 29,9 кв.м. житловою площею в тому числі: кімната - 17,4 кв.м., коридор - 2,6 кв.м. кухня - 3.9 кв.м. в спільному користування коридор прим. I -1,2 кв.м., коридор прим. II - 6,4 кв.м., вбиральня прим. V-1,7 кв.м., ванна прим. IV - 3,5 кв.м.

З листа Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 19.06.2025 року №560/01-16 вбачається, що спадкові справи після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 18 червня 2025 року не заводились.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Звертаючись до суду з даною заявою, Миколаївська міська рада посилалася на те, що спадкові справи після смерті співвласників квартири не заводилися, що свідчить про неприйняття спадщини спадкоємцями, а тому заявник, виходячи із положень статті 1277 ЦК України, звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про визнання спадщини відумерлою, залучивши до участі у справі заінтересованою особою - Першу Миколаївську державну нотаріальну контору Миколаївської області.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у справі, спадкоємець першої черги за законом (донька спадкодавців) - ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення оскарженим рішенням її прав спадкоємця після смерті батька - ОСОБА_3 та матері - ОСОБА_2 .

При цьому ОСОБА_1 стверджувала, що проживає в квартирі АДРЕСА_3 , яка є з квартирою АДРЕСА_4 спільного заселення у загальному користуванні знаходяться коридор -1,2 кв.м., коридор - 6,4 кв.м., вбиральня -1,7 кв.м., ванна - 3,5 кв.м. та після смерті батьків, яка самостійно здійснила їх поховання, перейшла проживати у належну їм квартиру, а відтак вважає, що прийняла спадщину шляхом фактичного користування спадковим майном.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Згідно із статтею 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Відповідно до статті 337 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Згідно із статтею 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження є те, що розгляд такої заяви не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право розуміють перешкоди в здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. За відсутності цих елементів відсутній спір про право.

Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2024 року в справі № 352/2129/23 (провадження № 61-8194св24), від 04 січня 2023 року в справі № 198/99/15-ц (провадження № 61-7049св22), від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22).

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Оскільки у даній справі, спадкоємець першої черги за законом (донька спадкодавців) претендує на спадкове майно, тобто наявний спір про право, що підлягає розгляду у порядку позовного провадже ння, відсутні підстави для розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та залишення заяви Миколаївської міської ради про визнання спадщини відумерлою без розгляду.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити Миколаївській міській раді про те, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 294, 367, 374, 376, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана в її інтересах адвокатом Кучерявою Тетяною Юріївною - задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2025 року скасувати.

Заяву Миколаївської міської ради, заінтересована особа - Перша Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про визнання спадщини відумерлою - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: О.В. Локтіонова

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2025 року.