ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6072/25
провадження № 4-с/753/75/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2025 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Кулик С.В., за участі секретарів Боярської Є.О., Мірошниченко І.Р., скаржника ОСОБА_1 , стягувача ОСОБА_2 , представника стягувача ОСОБА_3 , заінтересованої особи ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) стосовно прийняття результатів оцінки майна, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській області, -

ВСТАНОВИВ :

До Дарницького районного суду звернувся ОСОБА_7 , зі скаргою на дії державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). В обґрунтування скарги зазначено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.12.2015 року у справі № 753/10483/14-ц з ОСОБА_1 , стягнуто борг на користь ОСОБА_2 , за договором позики, на підставі якого було видано виконавчий лист № 753/10483/14 від 06.07.2016 року. Старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва 22.07.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП № 51730516. Малинським районним відділом державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції проведено опис та арешт майна, належного боржнику, а саме: об`єкт незавершеного будівництва - ливарного цеху про що 22.08.2022 року, складено відповідну постанову яка приєднана до виконавчого провадження. Однак у вказаній постанові про опис та арешт майна боржника не міститься конкретизації описуємого об`єкта і фактично зазначено що описаний об`єкт є припущенням його приналежності до об`єкту незавершеного будівництва - ливарного цеху. Також зазначено, що в актах опису та арешту майна не значиться технологічне обладнання та механізми які малися у ливарному цеху. Зокрема не зазначено наявність сталеплавильних печей, мостового двоковшового ливарного крану 20/5 з підкрановим коліями, мощення підлоги на всій площі приміщення чавунними плитами, бункерного та вентиляційного обладнання. Головний державний виконавець Святошинського відділу державної виконавчої служби м. Києва Компанець Р.В., неодноразово призначав суб`єктів оціночної діяльності для визначення ринкової вартості нерухомого майна, яке має належати скаржнику ОСОБА_1 в майбутньому, оскільки зазначені об`єкти є об`єктами незавершеного будівництва, придбані на публічних торгах. 06.03.2025 року ОСОБА_7 , отримав постанову від 14.02.2025 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності для надання експертної оцінки ринкової вартості описаного та арештованого майна, а саме об`єкту незавершеного будівництва - ливарного цеху, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці 0,7 га. Зазначені документи були направлені на адресу скаржника 28.02.2025 року, проте постанова не містить особистого підпису призначеного суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 про ознайомлення з нею та отримання її. В подальшому, 17.03.2025 року скаржником отримано поштове повідомлення, в конверті якого було поміщено висновок оцінювача ОСОБА_4 , про вартість об`єкта оцінки. Висновок було надано до виконавчої служби супровідним листом стягувача. Скаржник вважає даний висновок необґрунтованим та протиправним, оскільки цей висновок було складено 14.02.2025 року, тобто в день винесення постанови державного виконавця про призначення оцінювача, що з урахування поштового та ділового обороту може свідчити про наявність попередньої змови зацікавлених осіб, крім того оцінювач був обізнаний про те, що оцінюваний об`єкт є незавершеним будівництвом, а тому він мав визнати ступінь будівельної готовності, а не робити висновок про непридатність об`єкта оцінки, що вплинуло на остаточну ціну. Зазначив, що висновок про придатність або непридатність можливо визначити шляхом проведення будівельно-технічної експертизи. Оцінювачем при складанні висновку, застосовано дохідний та порівняльний метод оцінки, в той час як до об`єктів незавершеного будівництва державної власності застосовується також і витратний метод оцінки. Також оцінювачем не враховано капіталізацію об`єкту за рахунок земельних поліпшень, розташування в центрі населеного пункту, що являє собою значну інвестиційну привабливість також з огляду на наявність під`їзної залізничної колії до меж земельної ділянки. Висновок, проведений на замовлення державного виконавця не відповідає національному стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав». Суб`єкт оціночної діяльності протиправно, всупереч вимогам законодавства та із заниженням реальної вартості здійснив оцінку нерухомого майна, які є результатом його підприємницької діяльності у виконавчому проваджені, а державний виконавець протиправно прийняв результати оцінки. Враховуючи наведене просив визнати дії державного виконавця який провадить виконавчі дії протиправними.

В подальшому надав скаргу на дії державного виконавця в новій редакції в якій просив визнати дії Святошинського відділу державної виконавчої служби міста Києва, Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) в частині відсутності реагування на опис та арешт майна протиправними, а також в частині призначення суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 у виконавчому провадженні протиправними. Також просив визнати постанову про опис та арешт майна боржника від 22.08.2022 року незаконною. Визнати дії державного виконавця, щодо прийняття звіту про оцінку майна складеного оцінювачем ОСОБА_4 протиправним та визнати вищевказаний звіт про оцінку майна недійсним.

Від державного виконавця надійшли пояснення відповідно до яких зазначено, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №51730516 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 602489,53 грн. 22.07.2016 державним виконавцем керуючись вимогами закону винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №51730516. Відомості постанови внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. 22.08.2022р. державним виконавцем Малинського районного відділу ДВС у Коростенському районі Житомирської області Грищенко М.М. в межах ВП №51730516 відповідно до доручення про проведення виконавчих дій винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме на об`єкт незавершеного будівництва-ливарного цеху, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 14.02.2025р. головним державним виконавцем Святошинського відділу ДВС у м.Києві, було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності- суб`єкта господарювання- ОСОБА_4 , який мав надати експертну оцінку ринкової вартості описаного та арештованого майна боржника. Станом на 14.02.2025р. суб`єктом оціночної діяльності була проведена оцінка об`єкта та складений звіт, відповідно до якого ринкова вартість об`єкта оцінки становить 470097,00 грн. Скаржник не погодився з проведеною оцінкою вартості майна вважаючи, що оцінка була проведена з порушенням визначеної законом процедури і в обґрунтування своїх доводів зазначає що оцінка була проведена без його особистої участі в наслідок чого не було взято до уваги наявність певного технологічного обладнання яке має вартість і впливає на оцінку майна в цілому. Проте з такими доводами погодитися неможливо, оскільки чинним законодавством особиста участь скаржника під час проведення обстеження об`єкту оцінки не передбачена. При оцінюванні майна оцінювач обстежує та оцінює лише те майно, яке описане виконавцем, в даному випадку, майно зазначене в постанові про опис і арешт майна від 22.08.2022р., яка не містить переліченого скаржником вище технологічного обладнання та механізмів. Скаржник у своїй заяві адресованій державному виконавцю від 14.10.2022 р. зазначав, що в акті опису та арешту майна від 22.08.2022р. не значиться вищенаведене технологічне обладнання та механізми, а також зазначав, що до нього надходять повідомлення про вивіз металоконструкцій із зазначених об`єктів незавершеного будівництва. Разом з тим вищезазначена постанова державного виконавця щодо опису і арешту майна скаржником в установленому порядку не оскаржувалася, а факт вивезення металоконструкцій із зазначених об`єктів, як про це стверджує заявник не доведено, а тому дії оцінювача щодо неврахування такого майна є правильними. Стосовно посилань скаржника на ті обставини, що вищезазначені об`єкти оцінки належать до державної власності, оскільки на його думку ФДМ України до їх введення в експлуатацію залишає за собою право на їх повернення до державної власності, а відтак рецензування звіту про оцінку майна у випадку належності такого майна до державної власності, є обов`язковим, то варто зазначити про їх безпідставність. Так, відповідно до п.1.2 договору купівлі продажу об`єкта незавершеного будівництва від 27.02.2003р., укладеного між регіональним відділенням ФДМ України по Житомирській області та ОСОБА_1 , який посвідчений нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Карповичем О.М. за реєстровим №2-273, право власності на цей об`єкт виникає у покупця з моменту підписання акту прийому-передачі. Відповідно до акту приймання -передачі об`єкта незавершеного будівництва від 25.03.2003р. ОСОБА_1 прийняв придбане ним майно, а відтак рецензування звіту про оцінку майна в даному випадку не є обов`язковим. До того ж, Закон України «Про виконавче провадження» не містить обов`язку державного виконавця здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності. Посилання скаржника на ті обставини, що оцінювач ОСОБА_4 в процесі оцінювання не використав дані технічного паспорту, складеного за результатами технічної інвентаризації об`єкта та невірно встановив, занизивши ступінь будівельної готовності об`єкту, що на думку скаржника вплинуло на заниження результатів оцінки, є безпідставними. Відповідно до листа Малинського районного комунального підприємства з технічної інвентаризації від 13.11.2017р., технічна інвентаризація незавершених будівництвом об`єктів, а саме ливарного цеху по АДРЕСА_1 не проводилась. Реєстрація права власності вищевказаних об`єктів також не проводилась. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 12.06.2024р. інформація щодо права власності, права постійного користування та права оренди на земельні ділянки на території Житомирської області за ОСОБА_1 відсутня. Ствердження скаржника, що оцінка об`єкта була проведена оцінювачем ОСОБА_4 , 14.02.2025 року, тобто в день призначення суб`єкта оціночної діяльності, що на його думку свідчить про наявність попередньої змови зацікавлених осіб, є необґрунтованими, оскільки як вбачається із висновку про вартість майна, ринкова вартість об`єкта оцінки, станом на 14.02.2025 року становить 470097 грн. В даному випадку 14.02.2025 року це не дата вчинення оцінювачем будь-яких дій щодо оцінки майна, а дата за станом на яку визначається вартість об`єкта оцінювання. Крім того як вбачається зі звіту про оцінку майна, технічний стан та фізичний знос об`єкта оцінки становить: стан непридатний. Вказаним спростовується твердження скаржника щодо заниження оцінювачем ступеню будівельної готовності об`єкту та спростовуються його доводи щодо умисного заниження результатів такої оцінки. Відповідно до постанови державного виконавця про опис та арешт майна боржника від 22.08.2022 року, зазначено, що об`єкт перебуває в занедбаному стані, в напівзруйнованому вигляді, підлога значно пошкоджена, дах в недобудованому вигляді, в наявному стані об`єкт не придатний доля використання. Вікна відсутні, будь-які комунікації відсутні, що говорить про технічний стан та ступінь готовності об`єкту за станом на дату опису майна вже 22.08.2022 року, тобто задовго до його оцінки. Враховуючи наведене зазначив, що його дії були вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця та права скаржника не були порушенні, тому у задоволенні скарги просив відмовити.

Від стягувача ОСОБА_2 , надійшли аналогічні за змістом заперечення.

Від заінтересованої особи ОСОБА_4 , надійшли пояснення, відповідно до яких останній вважає скаргу, не обґрунтованою, не підтвердженою належними доказами та такою що не підлягає задоволенню. Зазначено, що оцінювачем в процесі оцінки використані ті матеріали, які були надані замовником а саме правовстановлюючі документи, довідка про відсутність зареєстровані земельні ділянки, довідка про проведене технічне обстеження об`єкта незавершеного будівництва. В процесі обстеження об`єкта оцінки оцінювачем не виявлено розбіжностей між його фактичними характеристиками та наданою документацією. Так як перед оцінювачем стояло питання про визначення ринкової вартості об`єкта оцінки, оцінювач не мав визначати ступінь будівельної готовності, тому оцінювач експертним шляхом при обстеженні об`єкта оцінки визначив технічний стан як непридатний для подальшого визначення ринкової вартості об`єкта оцінки. Звіт, що оскаржується містить дату, передбачену Національним стандартом №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003р. №1440: «дата оцінки - 14.02.2025р. (згідно Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003р. №1440 «дата оцінки - дата (число, місяць та рік), на яку проводиться оцінка майна та визначається його вартість». Таким чином, враховуючи дату винесення постанови про опис та арешт майна 22.08.2022 року та дату оцінки 14.02.2025 року, вимоги ч. 2 п. 57 Закону України «Про виконавче провадження» в даному випадку повністю дотримані. Також звіт про оцінку був складений та підписаний після залучення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні, після 14.02.2025 року. Скаржник стверджує, що оцінювач «не врахував капіталізацію об`єкту за рахунок земельних поліпшень та розташування в центрі населеного пункту, що являє собою значну інвестиційну привабливість також з огляду на наявність під`їзної залізничної колії до меж земельної ділянки. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. У Державному земельному кадастрі відсутні відомості про будь які права скаржника на земельну ділянку її межі, площі тощо. Такі дані відсутні у матеріалах виконавчого провадження, наданих для проведення оцінки. Крім того, наявність прав на землю не охоплює права на користування під`їзної залізничної колії, яка тільки підходить до меж земельної ділянки, які не визначені. Посилання скаржника на ті обставини, що вищезазначені об`єкти оцінки належать до державної власності, оскільки на його думку ФДМ України до їх введення в експлуатацію залишає за собою право на їх повернення до державної власності, а відтак рецензування звіту про оцінку майна у випадку належності такого майна до державної власності, є обов`язковим, є безпідставними. Відповідно до п.1.2 договору купівлі продажу об`єкта незавершеного будівництва від 27.02.2003р., укладеного між регіональним відділенням ФДМ України по Житомирській області та ОСОБА_1 , який посвідчений нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Карповичем О.М. за реєстровим №2-273, право власності на цей об`єкт виникає у покупця з моменту підписання акту прийому-передачі. Відповідно до акту приймання - передачі об`єкта незавершеного будівництва від 25.03.2003р. ОСОБА_1 прийняв придбане ним майно (копія акту додається), а відтак рецензування звіту про оцінку майна в даному випадку не є обов`язковим.

В судовому засіданні, скаржник скаргу підтримав, з підстав викладених в останній, просив її задовольнити.

Стягувач та представник стягувача, проти задоволення скарги заперечували, з підстав викладених в запереченнях, просили відмовити в її задоволенні. Додатково представник стягувача зазначив, що скаржник під час розгляду скарги, подав скаргу в новій редакції, значно збільшивши перелік заявлених вимог скарги, що не передбачено законом.

Державний виконавець Святошинського відділу державної виконавчої служби міста Київа Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях.

Представник заінтересованої особи, проти скарги заперечував з підстав викладених в поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до наступного висновку.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.12.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , Регіональне відділення фонду Державного майна України у Житомирській області про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , грошові кошти за договором позики у розмірі 602489,53 грн.

Постановою старшого державного виконавця від 22.07.2016 відкрито виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа №753/10483/14 виданого на підставі рішення суду.

27.02.2003 року між регіональним відділенням фонду державного майна України по Житомирської області в особі першого заступника начальника регіонального відділення Цисар Л.І., та ОСОБА_1 , було укладено договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва-ливарного цеху в АДРЕСА_1 .

Постановою про опис та арешт майна боржника від 22.08.2022 року Малинського районного відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі, Житомирської області, Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції описано та арештовано майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

14.02.2025 року державним виконавцем було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_4

27.02.2025 року суб`єктом оціночної діяльності був складений звіт, відповідно до якого ринкова вартість об`єкта оцінки, станом на 14.02.2025 року становить 470097,00 грн.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує, що скаржником під час судового розгляду, було подано скаргу в новій редакції в якій було значно збільшено заявлені до розгляду вимоги, ніж було зазначено в первинному варіанті скарги. Враховуючи, що діючим законодавством не передбачено зміну предмету розгляду скарги на дії державного виконавця, заперечення, щодо цього інших учасників, а також сплив строків звернення до суду, щодо оскарження певних виконавчих дій, суд вважає необхідним розглянути вимоги скарги в первинному варіанті.

Аналізуючи матеріали скарги, суд враховує, що доводи скаржника ОСОБА_1 , стосовно того, що оцінка майна була проведена в день призначення оцінювача та без його особистої участі, не свідчить про порушення процедури, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язкової присутності боржника під час здійснення оцінки майна. Доводи про те, що оцінювач не врахував наявне технологічне обладнання на об`єкті оцінки є також необґрунтованими, оскільки зазначене обладнання не було описано чи зафіксовано в постанові про опис та арешт майна від 22.08.2022 року. Виконавчі дії по опису та арешту майна скаржником у встановленому порядку не оскаржувались, в передбачені строки, а доказів фактичної наявності обладнання або його подальшого вивезення суду не подано. Твердження скаржника про неврахування земельних поліпшень та капіталізації земельної ділянки, суд також вважає неслушними, оскільки доказів про право власності чи користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , суду не надано. Таким чином, оцінювач не мав підстав враховувати землю як окремий об`єкт майнових прав.

Стосовно інших недоліків виконавчих дій по виконавчому провадженню по об`єкту незавершеного будівництва ливарного цеху, розташованого по АДРЕСА_1 зазначених скаржником, суд враховує, що вони не є істотними в наслідок чого вони підлягають визнанню протиправними.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Враховуючи те, що державний виконавець діяв в межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами, тому суд приходить до висновку що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 128, 257, 261, 353, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) стосовно прийняття результатів оцінки майна, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській області - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя С.В. Кулик