Провадження №2-з/369/53/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., розглянувши заяву адвоката Ільїної Дар`ї Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокатом Ільїною Дар`єю Валеріївною, яка діє в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, згідно якого остання просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом: - заборони будь-якому державному реєстратору Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації прав, в тому числі нотаріусам, вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією виникнення, зміни, припинення прав, в тому числі державної реєстрації обтяження нерухомого майна іпотекою, відносно об`єкту нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим номером: :01:056:0020, адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4; - заборони будь-якому державному реєстратору Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації прав, в тому числі нотаріусам, вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією виникнення, зміни, припинення прав, в тому числі державної реєстрації обтяження нерухомого майна іпотекою, відносно об`єкту нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером: :01:056:0020 (далі Земельна ділянка) та житлового будинку АДРЕСА_2 (далі Житловий будинок), на підставі договору дарування земельної ділянки від 05.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенком О.О., зареєстрованого за № 330 та договору дарування житлового будинку від 05.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенком О.О., зареєстрованого за № 333 (копії договорів надаються), що підтверджується інформаційною довідкою № 448411953 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.10.2025 року (роздруківка інформаційної довідки надається).

Вищевказані Земельна ділянка та Житловий будинок були подаровані Заявнику його матір`ю ОСОБА_2 , яка на дату дарування ІНФОРМАЦІЯ_1 добросовісно володіла даним нерухомим майном протягом двох років на підставі укладених з ОСОБА_3 (Відповідач 2) оплатних договорів, а саме договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенком О.О., зареєстрованого за № 1708, витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 10540566 від 21.10.2011 року, реєстраційний номер 4698801, на державному акті на право власності на земельну ділянку проставлено у верхньому лівому куті відмітку про перехід права власності на ОСОБА_2 та договору купівліпродажу домоволодіння від 21.10.2011 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенком О.О., зареєстрованого за № 1711, витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 10540623 від 21.10.2011 року, реєстраційний номер 4698850, державну реєстрацію права проведено 27.12.2011 року Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації КиєвоСвятошинської районної ради Київської області», реєстраційний номер 20591672 на ОСОБА_2 (копії договорів та витягів надаються).

Отже, Заявник ОСОБА_1 на підставі договорів дарування також добросовісно користувався Земельною ділянкою та Житловим будинком. Але, наразі Заявник, який є добросовісним набувачем Земельної ділянки та Житлового будинку, зазнає протиправних посягань на своє майно з боку ТОВ «ЮК «Стратегія» (Відповідач), яке є іпотекодержателем Відповідача -2 ОСОБА_3 , яке як стало відомо, придбало право вимоги за кредитним та іпотечним договором від 07.12.2005 року. Так, ТОВ «ЮК «Стратегія» 25.09.2025 року подано до Києво-Святошинського районного суду Київської області позовну заяву до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання прав іпотекодержателя на Житловий будинок ОСОБА_1 , та одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, дане підтверджується інформацією з сайту «Судова влада України» про реєстрацію справи № 369/17588/25 (скріншот справи з сайту надається).

26.09.2025 року Києво-Святошинським районним судом Київської області по справі № 369/17588/25 задоволено заяву ТОВ «Юридична компанія «Стратегія» про забезпечення позову, накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 378,5 м.кв., житловою площею 101,4 м.кв., розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:056:0020 (роздруківка ухвали надається).

Однак, Заявник ОСОБА_1 та власник нерухомого майна не перебував в зобов`язальних відносинах ні з ТОВ «ЮК «Стратегія», ні з ОСОБА_3 , ні з банком. Як стало відомо Заявнику з поданих позовних заяв ТОВ «Юридична компанія «Стратегія», ОСОБА_3 07.12.2005 року придбав у ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером: :02:003:0015 на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2005 року. 07.12.2005 року між ОСОБА_3 та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» був укладений кредитний договір № 014/3767/81/23007 від 07.12.2005 року та іпотечний договір від 07.12.2005 року посвідчений приватним нотаріусом КиєвоСвятошинського районного нотаріального округу Київської області Ященко П.В. за № 14864, згідно якого ОСОБА_3 передав в іпотеку АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» земельну ділянку з кадастровим номером: :02:003:0015 та на земельну ділянку з кадастровим номером: :02:003:0015 було накладено заборону на відчуження за № 14865 (копія іпотечного договору надається).

В подальшому 19.05.2006 року ОСОБА_3 отримав державний акт на право власності на землю ЯГ № 217715, виданий згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.12.2005 року з кадастровим номером: :01:056:0020 (копія акту надається). 10.10.2007 року Виконкомом Гатненської сільської ради було видано свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на домоволодіння на ім`я ОСОБА_3 , яке було зареєстроване Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» 19.10.2007 року за реєстраційним номером 20591672 (копія свідоцтва надається).

23.09.2011 року між ОСОБА_2 (матір`ю Заявника) та ОСОБА_3 було також укладено попередній договір щодо купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_3 та земельної ділянки з кадастровим номером: :01:056:0020, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенком О.О. за реєстровим номером 1560 (копія надається).

Також, ОСОБА_2 будучи нотаріусом, була здійснена перевірка Земельної ділянки, та не було знайдено жодної інформації про іпотечне обтяження, оскільки потім виявилось, воно було накладене та в подальшому скасоване щодо земельної ділянки з іншим кадастровим номером, а саме: :02:003:0015. Перевіряючи Земельну ділянку було отримано витяг № 4778/1 від 22.09.2011 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та висновок № 4778/2 Управління Держкомзему України у Києво-Святошинському районі Київській області, згідно якого зазначено, що згідно «Класифікатора обмежень обтяжень у використанні земельних ділянок», затвердженого наказом Держкомзему України № 643 від 29 грудня 2008 року, обмеження обтяження на земельній ділянці відсутні (копії надаються). Також, з метою перевірки Земельної ділянки 14.10.2011 року ТОВ «Ерагон Трейд» було складено акт встановлення на місцевості та передачу на зберігання межових знаків на земельну ділянку з кадастровим номером: :01:056:0020 (копія надається).

Крім того, 14.10.2011 року Гатненською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_3 було видано довідку № 1205 про збудований будинок на земельній ділянці з кадастровим номером: :01:056:0020 (копія надається) та 20.10.2011 року з Державного реєстру земель та поземельної книги було взято витяг ВТ-52011 щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :01:056:0020 (копія надається).

Таким чином, переконавшись у дійсності державної реєстрації Земельної ділянки та відомостей про неї, перевіривши Земельну ділянку на предмет відсутності обтяжень, в тому числі іпотечних, ОСОБА_2 вирішила 21.10.2011 року укласти з ОСОБА_3 основні договори купівлі-продажу Земельної ділянки та розміщеного на ній домоволодіння. Та, в подальшому (через 2 роки) 05.04.2013 року ОСОБА_2 вирішила подарувати Земельну ділянку та домоволодіння своєму сину ОСОБА_1 .

Однак, ані Заявник, ані його мати ОСОБА_2 не знали і не могли знати про те, що ОСОБА_3 , подавши приватному нотаріусу Курковській Я. Л. підроблене судове рішення, ініціював зняття іпотечного обтяження перед тим, як продав ОСОБА_2 земельну ділянку.

Як було встановлено вже після ініційованих судових процесів ТОВ «ЮК «Стратегія», 20 серпня 2011 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курковська Я. Л. на підставі поданих ОСОБА_3 документів (заяви та судового рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2011 року № 2-3646/Н.) вилучила записи № 2670933 та № 2670980 про іпотечне обтяження та про заборону відчуження земельної ділянки. ОСОБА_3 , змінив кадастровий номер належної йому земельної ділянки: :02:003:0015, яка перебувала під іпотечним обтяженням, на новий кадастровий номер: :01:056:0020, та маючи на меті уникнути виконання зобов`язань перед АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», підробив судове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2011 року № 2- 3646/Н, якого насправді не існувало, та подав його для скасування обтяжень приватному нотаріусу Курковській Я. Л.

Наразі органами Національної поліції здійснюються досудові розслідування рядок кримінальних проваджень за вищеописаними подіями, а саме: кримінальне провадження № 0000027 від 20 січня 2022 року за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, кримінальне провадження № 0000840 від 05 червня 2025 року за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України та кримінальне провадження № 0000839 від 05 червня 2025 року за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, досудові розслідування яких здійснюються Фастівським РУП ГУНП в Київській області (копії витягів з ЄРДР надаються).

ОСОБА_2 добросовісно користувалася ОСОБА_5 ділянкою та домоволодінням протягом 2 років, після чого подарувала їх ОСОБА_1 , який з 2013 року і по сьогодні добросовісно користується подарованим майном. В 2019 році, коли кредитор ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою про визнання договорів недійсними та поновлення запису про іпотечне обтяження Земельної ділянки, Заявнику стало відомо про існування іпотечного обтяження та шахрайські дії ОСОБА_3 .

Наразі ж Заявник ОСОБА_1 , який є добросовісним набувачем Земельної ділянки та Житлового будинку, зазнає протиправних посягань на своє майно з боку іпотекодержателя ОСОБА_3 ТОВ «ЮК «Стратегія», яке придбало право вимоги за кредитним та іпотечним договором та намагається визнати право іпотекодержателя на Житловий будинок, зареєструвати іпотеку та звернути стягнення.

У зв`язку з чим ОСОБА_1 змушений звернутися з позовом до суду з метою захисту його прав як власника про визнання іпотеки припиненою за Іпотечним договором від 07.12.2005 року посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Ященко П.В. за № 14864.

Виходячи з предмету спору та майбутнього позову щодо визнання іпотеки припиненою за Іпотечним договором від 07.12.2005 року посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Ященко П.В. за № 14864 та враховуючи те, що ТОВ «ЮК «Стратегія» вчиняє дії, що підтверджується поданими 25.09.2025 року позовною заявою про визнання прав іпотекодержателя, з метою реалізації права іпотекодержателя за договором іпотеки та реєстрації іпотеки на нерухоме майно і стягнення звернення, наразі ОСОБА_1 , який ніколи не був стороною кредитного та іпотечного договорів, ризикує втратити добросовісно набуті Земельну ділянку та Житловий будинок.

При цьому, накладення заборони реєстраційних дій щодо Земельної ділянки та Житлового будинку до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав Відповідачів на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Таким чином, вжиття судом заходу забезпечення позову до подання позовної заяви у вигляді встановлення заборони державним реєстраторам проведення будь-яких реєстраційних дій щодо виникнення, зміни, припинення прав, в тому числі державної реєстрації обтяження нерухомого майна іпотекою, відносно об`єкту нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим номером: :01:056:0020, адреса: АДРЕСА_1 та об`єкту нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_2 , буде цілком справедливим рішенням, співмірним позовним вимогам та таким, що в подальшому гарантуватиме захист прав Позивача за поданим позовом.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву про забезпечення позову слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із роз`яснень Верховного Суду України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову, слід відмовити, оскільки зазначений заявником захід забезпечення позову не є співмірним майбутній заявленій немайновій позовній вимозі про визнання іпотеки припиненою.

На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись статтями 149-153, 258, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката Ільїної Дар`ї Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Повна ухвала складена та підписана: 27.10.2025 року.

Суддя А.В. Янченко