ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 жовтня 2025 року

м. Харків

справа № 644/5654/24

провадження № 22-ц/818/3413/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кружиліної О.А., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з центраізованого опалення та гарячого водопостачання за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_3 адвоката Зольнікової Віти Олександрівни на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2025 року, постановлене під головуванням судді Бугери О.В.,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості станом на 01.06.2024 року в загальній сумі 63645,22 грн, що складається:із заборгованостіза надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2015 року по 31.05.2024 року в розмірі 59580 гривень 08 копійок, за абонентську плату за Індивідуальним договоромз постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 року по 31.05.2024 року в розмірі 550 гривень 08 копійок, за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 року по 31.05.2024 року в розмірі 805 гривень 23 копійка, 3% річних в сумі 738,79 грн,і нфляційних витрат в сумі 1971,04 грн, а також суму судових витрат у вигляді судового збору.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2025 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь Комунального Підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 року по 31.05.2024 року в розмірі 51361 гривня 92 копійки, за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 року по 31.05.2024 року в розмірі 550 гривень 08 копійок, за технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 року по 31.05.2024 року в розмірі 805 гривень 23 копійки, 3 % річних в сумі 738,79 грн, інфляційних витрат в сумі 1971,04 грн, а всього 55427 гривень 06 копійок. Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суми заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2015 року по 11.03.2017 року, - залишено без задоволення, у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2637 грн. 00 коп. по 877 гривень 00 копійок з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 адвокат Зольнікова Віта Олександрівна просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та відмовити в цій частині.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 з 2022 року виїхала за кордон та не проживає за спірною адресою та не користується послугами КП ХТМ, а ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 11.08.2007 року та з того часу переїхала проживати до чоловіка. Посилається на пропуск строку позовної давності, зазначає, що позивач з позовом звернувся лише 16 липня 2024 року проте просить стягнути заборгованість майже за 10 років.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи, що з 12 березня 2020 року з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжені на строк дії такого карантину, тому позовні вимоги заявлені в межах строку позовної давності і підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги про стягнення 3% річних та інфляції.

Судова колегія не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг опалення.

Згідно відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . з 10.06.2024 року.

Згідно відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . з 26.06.2024 року.

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб станом на 12.07.2024 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована 1 особа ОСОБА_2 , ОСОБА_1 знята з реєстрації 10.06.2024 року, а ОСОБА_3 знята з місця реєстрації 21.06.2024 року

З розрахунків заборгованості КП Харківські теплові мережі вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем послуг опалення шляхом відкриття на її ім`я абонентського особового рахунку № НОМЕР_1 .

Згідно відомості нарахувань та оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість перед КП «Харківські теплові мережі» за період з 01.10.2015 року по 31.05.2024 року становить 63645,22 грн., яка складається з:

- суми заборгованості з постачання теплової енергії в сумі 59580,08 грн за період з 01.10.2012 року по 31.05.2024 року;

- 550,08 грн. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 року по 31.05.2024 року;

- 805,23 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання за період з 01.06.2024 року по 31.05.2024 року;

- 1971,04 грн. інфляційні витрати, розраховані за період з березня 2019 року по листопад 2021 року;

- 738,79 грн 3% річних нараховані також за період з березня 2019 року по листопад 2021 року.

Як на підставу позовних вимог Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» посилалось на те, що відповідачі є споживачами послуг з опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 та внаслідок несплати утворилась заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 63645,22 грн., з яких 59580,08 грн за період з 01.10.2012 року по 31.05.2024 року; 550,08 грн. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 року по 31.05.2024 року; 805,23 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання за період з 01.06.2024 року по 31.05.2024 року; 1971,04 грн. інфляційні витрати, розраховані за період з березня 2019 року по листопад 2021 року; 738,79 грн 3% річних нараховані також за період з березня 2019 року по листопад 2021 року. та судові витрати в сумі 3028 грн.

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

З наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідачів за користування житлово-комунальними послугами за період з 01.10.2015 року по 31.05.2024 року складає 63645,22 грн.

В розрахунку заборгованості зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати.

Згідно з вимогами ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

У відповідності зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно з п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язан оплатити надані послуги.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії, за послугу з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, а також інфляційних втрати і 3% річних.

Відповідно до ст. 257, п. 4 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Докази, що відповідачі просили про застосування позовної давності в суді першої інстанції містяться в матеріалах справи. (а.с.58-62)

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» 540-IX від 30 березня 2020 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Задовольняючі частково позовні вимоги, суд першої інстанції застосовував подовження строку позовної давності, та стягнув заборгованість, починаючи з часу запровадження карантину.

Звернувшись із заявою про застосування строків позовної давності, відповідачі вважають, що стягненню підлягає сума заборгованості з 16 липня 2021 року, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 16 липня 2024 року, проте судом першої інстанції помилково стягнуто заборгованість з березня 2017 року. Вважає, що підстав для стягнення суми заборгованості за період з березня 2017 року не вбачається.

Аналогічні доводи містить апеляційна скарга.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» 540-IX від 30 березня 2020 року втратив чинність 30.06.2023 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Разом з тим Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм та період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, в якому пунктом 19 визначено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Таким чином, строк позовної давності продовжений Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм та період дії воєнного стану», який вже був чинним на момент скасування Закону України 540-IX від 30 березня 2020 року Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» .

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості за період з березня 2017 року відповідає вимогам закону.

Проте суд першої інстанції помилково не зазначив підставу для продовження строку позовної давності Закон України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм та період дії воєнного стану» та не дав доводам заяви відповідачки в цій частині належної оцінки.

Тому рішення суду підлягає зміні.

Матеріали справи свідчать про те, що квартира АДРЕСА_4 , підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води.

На ім`я відповідачки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 .

З наданої позивачем виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 , вбачається, що споживачем оплата за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.10.2015 року по 31.05.2024 року не здійснювалась, в зв`язку з чим за вказаний період виникла заборгованість.

Судова колегія зазначає, що оскільки вказана квартира відповідача була підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період надавались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідач до позивача не звертався, факт отримання вказаних послуг не спростовано, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата за послуги теплопостачання та за послуги централізованого гарячого водопостачання. Плата за централізоване опалення розрахована з урахуванням опалюваної площі (об`єму) квартири відповідачки. Нарахування плати за послуги гарячого водопостачання здійснено відповідно до п.10, 21 Правил №630. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, окремо по кожному виду послуг, суми заборгованості за кожен місяць. Вказаний розрахунок проведений у відповідності до вищевикладених вимог діючого законодавства. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачем не надано.

Враховуючи, що КП Харківські теплові мережі надавало за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та водопостачання, такі послуги були прийняті, від їх отримання споживачі не відмовлялись, тому підстав для несплати за отриманні послуги, не вбачається.

Посилання представника апелянтів на те, що відповідачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не проживають за вказаною адресою, а тому не повинні сплачувати за комунальні послуги колегією суддів не приймається, оскільки з довідки про зареєстрованих осіб вбачається, що дата зняття з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_3 - 10.06.2024 року, проте заборгованість позивачем стягується за період з 01.10.2015 року по 31.05.2024 року, тобто до моменту зняття з реєстрації відповідачів у спірній квартирі. Доказів спростування наведеного позивачем розрахунку заборгованості відповідачі не надали. Також відповідачами не надано доказів про те, що вони звертались до КП ХТМ з заявами щодо тимчасового непроживання за спірною адресою.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні в його мотивувальній частині.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 , ОСОБА_3 адвоката Зольнікової Віти Олександрівни- задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: О.А. Кружиліна

О.Ю. Тичкова