Провадження № 2/522/5873/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Чорнухи Ю.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 16991,62 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача вартість експертного висновку у розмірі 4000,00 гривень.

Позовні вимоги про відшкодування шкоди обґрунтовані тим, що 08.05.2023 на площі 10 квітня у м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю тролейбуса, що знаходиться у володінні відповідача, «Troeza-5265 «Мегаполіс», н/з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який перебуває в трудових відносинах з відповідачем, та який не впевнився у безпечності дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався правил експлуатації трамвая, та тролейбуса, внаслідок чого відбулось падіння штанг токоприймача, що призвело до обриву страхувальних ременів лівої головки, яка впала на автомобіль Hyundai I20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 . Постановою Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, постанова не оскаржувалась. Внаслідок ДТП автомобіль Hyundai I20, реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до висновку експерта № 91-23 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу Hyundai I20, реєстраційний номер НОМЕР_2 вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля, пошкодженого в результаті ДТП, складає 16991,62 гривень. За здійснення експертного висновку позивачам сплачена сума у розмірі 4000,00 гривень. Оскільки відповідальність володільця наземного транспортного засобу «Troeza-5265 «Мегаполіс», н/з НОМЕР_1 , на момент ДТП не була застрахована, позивач звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства "Одесміськелектротранс", з яким водій транспортного засобу «Troeza-5265 «Мегаполіс», н/з НОМЕР_1 ОСОБА_2 знаходиться в трудових відносинах.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Чорнусі Ю.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду примірника позовної заяви з додатками для третьої особи - десять днів з дня отримання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

27.06.2025 на адресу Приморського районного суду м. Одеси від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду від 19.06.2025, до якої доданий примірник позовної заяви з додатками для третьої особи.

Ухвалою суду від 27.06.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Зазначеною ухвалою суду відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали. Крім того, третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, роз`яснено право подати пояснення щодо позову - у п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду від 27.06.2025 та щодо відзиву у п`ятиденний строк із дня його отримання.

15.08.2025 відповідач подав до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з тим, що не погоджується із розміром позовних вимог. Відповідач зазначив, що не оспорює обставини ДТП, однак зазначає, що наданий позивачем висновок експерта від 25.05.2025 у справі № 91-23 не є визначальним доказом розиміру завданих збитків, оскільки у ньому зазанчені лише можилві витрати, які можуть бути понесені позивачем. Також вважає, що вартість ремонтних робіт та деталей є завищеною, розмір збитків позивачем не доведений, доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт позивач не надав.

15.08.2025 ОСОБА_1 подала до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС відповідь на відзив, у якій просила суд задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі, оскільки на підтвердження спричинення відповідачем майнової шкоди позивач надала висновок експерта № 91-23 про вартість відновлювального ремонту, натомість відповідач жодного доказу на підтвердження своєї позиції суду не надав.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5 ст. 279 ЦПК України).

Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі матеріалам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ст. 1188 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд встановив, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17.07.2023 (справа № 522/13121/23, провадження 3/522/9008/23) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень на користь держави; стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Згідно із зазначеною постановою 08.05.2023 приблизно о 9 годині 26 хвилин ОСОБА_2 , керуючи тролейбусом «Troeza-5265 «Мегаполіс», н/з НОМЕР_1 , в м. Одесі, по площі 10 квітня, не впевнився у безпечності дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався правил експлуатації трамвая, та тролейбуса, внаслідок чого відбулося падіння штанг токоприймача, що призвело до обриву страхувальних ременів лівої головки, яка впала на автомобіль Hyundai I20, д/н НОМЕР_2 , який рухався позаду у попутному напрямку, під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті порушення ОСОБА_2 2.3 "Б", п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, указані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Як вбачається з матеріалів справи та відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Приморського районного суду м. Одеси від 17.07.2023 (справа № 522/13121/23, провадження 3/522/9008/23) не оскаржувалась та набрала законної сили 28.07.2023.

Відповідно до наданої суду копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником транспортного засобу марки Hyundai, модель I20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску, є ОСОБА_1 , дата реєстрації: 27.12.2018.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.).

При розгляді справ про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року (справа № 426/16825/16-ц, провадження № 14-497цс18) шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-108цс13).

Відповідач не заперечує факт перебування у його володінні транспортного засобу «Troeza-5265 «Мегаполіс», н/з НОМЕР_1 , а також факт перебування відповідача ОСОБА_2 у трудових відносинах із Комунальним підприємством "Одесміськелектротранс". Таким чином, саме у Комунального підприємства "Одесміськелектротранс", як володільця джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу «Troeza-5265 «Мегаполіс», н/з НОМЕР_1 виник обов`язок із відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортному засобу Hyundai I20, д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Докази страхування цивільно-правової відповідальності володільця наземного транспортного засобу «Troeza-5265 «Мегаполіс», н/з НОМЕР_1 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до Висновку експерта № 91-23 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу HYUNDAI I20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 25 травня 2023 року:

- вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля HYUNDAI I20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 08.05.2023, визначається рівною 11720,90 гривень;

- вартість відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI I20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 08.05.2023, визначається рівною 16991,62 гривень.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) ; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України).

Відповіно до ч. 1-2 ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За таких обставин, суд вважає, що розмір збитку, що підлягає відшкодуванню потерпілому має бути визначений у розмірі вартості відновлювального ремонту автомобіля, який складає 16991,62 гривень.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт з огляду на те, що у матеріалах справи наявна копія висновку експерта № 91-23 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу HYUNDAI I20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 25 травня 2023 року судовим експертом Крутих Є.О.

Відповідач доказів на спростування зазначено висновку експерта не надав, клопотання про проведення повторної або додаткової експертизи не заявляв.

Наявні у справі докази є належними, допустимими і достатніми для висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди у розмірі 16991,62 гривень, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 08.05.2023 року на площі 10 квітня у м. Одесі за участю транспортного засобу «Troeza-5265 «Мегаполіс», н/з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Hyundai I20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22, провадження № 14-123цс23, зазначено, що відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені позивачем витрати по оплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень та витрати з оплати експертного дослідження у розмірі 4000,0 гривень.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 7, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 352, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 22, 1166, 1172, 1187, 1188, 1192 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Водопровідна, буд. 1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) у якості відшкодування майнової шкоди 16991,62 гривень (шістнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто одна гривня 62 коп.).

Стягнути з Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Водопровідна, буд. 1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати: витрати на експертне дослідження у розмірі 4000,00 гривень (чотири тисячі гривень 00 коп.), витрати по оплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Юлія ЧОРНУХА