н/п 2/490/2128/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е)

28 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

У складі головуючого судді Чулуп О.С.

При секретарі судових засідань Правник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» звернулось до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укрдебт Плюс» 3% річних в розмірі 9869,52 швейцарських франків та судовий збір в розмірі 5475,80 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11.05.2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 88518 швейцарським франків, зі строком користування кредитними коштами до 10 травня 2013 року, процентна ставка 8,99 % річних

08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ "УкрСиббанк" передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінює ПАТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ "УкрСиббанк" до ПАТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до ПАТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ "УкрСиббанк") від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитами та забезпечувальними договорами, в тому числі і за кредитним договором №0 від 11.05.2006 року та договорами забезпечення по кредиту

Позивач вказує, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2012 року у цивільній справі №2-2721/11 позов Публічно акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Авва центр» про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» заборгованість 66 378,73 швейцарських франків, що складає еквівалент за курсом НБУ 542 811 грн. 59 копійок, з яких заборгованість за основним та простроченим кредитом 52 688,37 швейцарських франків (що складає еквівалент за курсом НБУ 430 858 грн. 78 коп.), заборгованість за строковими та простроченими процентами за користування кредитом 10327,21 швейцарських франків (що складає еквівалент за курсом НБУ 84450 грн 69 коп.). пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами 3363,15 швейцарських франків (що складає еквівалент за курсом НБУ 27 500 2 грн. 12 коп.).

14 квітня 2020 року на підставі Рішення ФГВФО на електронному майданчику https://prozorro.sale відбувся відкритий електронний аукціон (торги) з продажу прав вимоги АТ «Дельта Банк» за кредитним договорами, за результатами якого було визначено переможця електронного аукціону з продажу вказаного лоту, а саме: ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», про що складено Протокол електронного аукціону №UA-EA-2020 03-24-000001-b від 14.04.2020р. (інформація про торги та копія Протоколу є доступними на офіційному сайті з проведення вказаних торгів за посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2020-03-24-000001-b). За результатами проведеного аукціону, як передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якими врегульовано порядок організації та продажу майна (активів) неплатоспроможного банку, між АТ «Дельта Банк» та переможцем торгів - ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено Договір № 2245/К відступлення прав вимоги, посвідчений 13.05.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим №682, на підставі якого Продавець - АТ «Дельта Банк» відступив Новому кредитору - ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», а останній набув усі права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців), та/або поручителів, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, сплативши Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором (пункт 1).

За умовами вказаного договору про відступлення прав вимоги, на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» було відступлено, в тому числі, право вимоги за кредитним договором №0 від 11.05.2006 року та за договорами забезпечення. Таким чином, кредитора за кредитним договором №0 від 11.05.2006 року було змінено з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС»

Посилаючись на те, що рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.10.2012 року у справі № 2-2721/11 відповідачем до цього часу не виконано, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 травня 2006 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 згідно якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 88518 швейцарських франків, що еквівалентно 366391 грн. 94 коп. за курсом НБУ станом на день укладання Договору.

Судом досліджено рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2012 року згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість в сумі 66378,73 швейцарських франків, що складає за курсом НБУ 542811 грн. 59 коп. та судові витрати в розмірі 1820 грн.

Судом досліджено протокол електронного аукціону № UA-EA-2020-03-24-000001-b від 14.04.2020 року згідно якого між АТ «Дельта Банк» та переможцем торгів - ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено Договір № 2245/К відступлення прав вимоги, посвідчений 13.05.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим №682, на підставі якого Продавець - АТ «Дельта Банк» відступив Новому кредитору - ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», а останній набув усі права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців), та/або поручителів, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, сплативши Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором (пункт 1).

За умовами вказаного договору про відступлення прав вимоги, на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» було відступлено, в тому числі, право вимоги за кредитним договором №0 від 11.05.2006 року та за договорами забезпечення. Таким чином, кредитора за кредитним договором №0 від 11.05.2006 року було змінено з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС.

Положеннями статті 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України врегульовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц виклала свої висновки про те, що положеннями статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання не залежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду розглядаючи справу № 905/600/18 у постанові від 05.07.2019 навела свої висновки про те, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Відповідачем не надано доказів виконання зазначеного рішення суду.

Враховуючи викладене, позивачем обґрунтовано здійснено нарахування на суму боргу 66378,73 швейцарських франків 3 % річних у сумі 9869,52 швейцарських франків, що еквівалентно станом на 21.02.2025 року - 456316,27 грн. за період з 12.03.2017 по 23.02.2022, які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 5475,80 грн.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» 3 % річних в розмірі 9869,52 швейцарських франків.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» судовий збір в розмірі 5475,80 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення

Інформація про сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», , адреса: м. Київ, проспект С.Бандери, буд. 28-А.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя