Провадження №2-о/523/336/25
У Х В А Л А

"20" жовтня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Бєлік Л.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 адвоката Новосьолової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі клопотання представника заінтересованої особи ОСОБА_3 адвоката Новосьової Ольги Валеріївни про залишення заяви без розгляду, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Пересипського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оброни України, про встановлення факту батьківства.

Заява про встановлення факту батьківства обґрунтована тим, що в 2013 році заявник познайомилась із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , між ними виникли почуття любові і вони стали проживати однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час спільного проживання у них народилась дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У свідоцтві про народження дочок у графі батько записано « ОСОБА_7 ». Запис про батька було зроблено зі слів заявниці, на підстав ст.135 СК України так як остання не перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 .

В березні 2024 року заявник та ОСОБА_4 виявили спільне бажання одружитись, у зв`язку з чим, 25.03.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 та до ВЧ НОМЕР_1 від імені заявника ОСОБА_1 було направлено заяву про надання ОСОБА_4 відпустки для подання заяви про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_1

Разом з цим, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не встигли узаконити свої відносини та одружитись, оскільки в квітні 2024 року заявник дізналась, про те, що її чоловік ОСОБА_4 зник безвісти 30.03.2024 під час виконання бойових завдань в районі населеного пункту Первомайське Донецької області.

У травні 2025 року після забору ДНК біологічних доньок було проведено ідентифікацію тіла ОСОБА_4 , у зв`язку з чим було видано лікарське свідоцтво про смерть №2353не/314р від 08.05.2025 Державною спеціалізованою установою «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи». Дата смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З урахуванням викладеного представник заявника просить: встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Одеса Одеської області та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Одеси Одеської області.

Внести зміни до актового запису про народження дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за №1275 від 10.02.2014 року, де у відомостях про батьків вказати батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису про народження дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчиненого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за №5123 від 04.06.2016 року, де у відомостях про батьків вказати батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після надходження та реєстрації зазначеної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України

Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси від 02 червня 2025 року заяву прийнято до розгляду та призначено справу до судового розгляду.

На адресу суду 06.06.2025 року (вх. № 22448) надійшло клопотання про призначення експертизи за підписом представника заявника ОСОБА_1 адвоката Ільїчова Сергія Дмитровича (а.с.27-29).

В подальшому, 23.06.2025 року (вх. № 24621) надійшло клопотання про долучення доказів, а саме копії постанови про встановлення особи трупу.

Також, 08.08.2025 року (вх. № 32176) на адресу суду за підписом заінтересованої особи Міністерство оброни України Дідух С.П. надійшли письмові заперечення на заяву. В запереченнях представник зазначив, що подана заява про встановлення факту батьківства є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню. Представник зазначив, що з моменту народження дітей та до дня загибелі ОСОБА_4 ні заявниця ні загиблий не вчиняли дій щодо наміру визнання батьківства. Відповідно представник просить заяву про встановлення факту батьківства залишити без задоволення (а.с.35-40).

Також, на адресу суду 08.09.2025 року (вх. № 36316) надійшла заява представника заінтересованої особи ОСОБА_3 адвоката Новосьолової Ольги Валеріївни про залишення заяви без розгляду.

В обґрунтування поданої заяви адвокат зазначила, що ОСОБА_3 , заперечує, що її загиблий син є батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що свідчить про наявність спору про право.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Отже, окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право. Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З урахуванням викладеного представник просить: заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_3 , Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту батьківста - залишити без розгляду (а.с.44-47).

Не погоджуючись з поданою заявою про залишення заяви без розгляду, на адресу суду надійшли заперечення за підписом адвоката заявника.

Відповідно до поданих заперечень представник заявника зазначив, що Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, роз`яснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 3 цієї Постанови у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є зміст суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Частиною 6 статті 294 ЦПК України також визначено, що, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17, постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 205/6338/21 викладено висновок про те, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Виходячи зі змісту ст.130 СК України справи про встановлення факту батьківства, розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно дост.128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження.

В абз. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ №5від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Відтак, вирішення питання щодо батьківства загиблого шляхом звернення до суду зі заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України у порядку окремого провадження є належним способом захисту.

Такі висновки суду відповідають правовим висновкам Верховного Суду у постанові від 31 січня 2024 року у справі № 752/13549/22.

Предметом доказування у справах про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи і в цьому випадку заінтересована особа мати загиблого військовослужбовця не може заперечувати такий факт та володіти будь-якими доказами з цього приводу.

Підсумовуючи викладене вище, представник вважає, що позиція заінтересованої особи ОСОБА_3 є лише її суб`єктивною незгодою, проте аж ніяк не пов`язується з існуванням у даній справі спору про право.

Окрім того, у даній справі ОСОБА_1 діє виключно в інтересах своїх неповнолітніх дітей, не заявляла та не ставила вимог майнового характеру, що додатково підтверджує відсутність будь-якого спору про право у даній справі.

З урахуванням викладеного просить: відмовити представнику заінтересованої особи ОСОБА_3 адвокату Новосьоловій О.В. у задоволенні клопотання про залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства та продовжити розгляд заяви (а.с.68-72).

В судовому засідання представник заінтересованої особи заяву про залишення заяви без розгляду підтримала та просила її задовольнити, з підстав, що викладені в заяві.

Заявник та представник заявника заяву вважали не обґрунтованою та просили відмовити в її задоволенні, зазначили, що підтримують доводи викладені в запереченнях на заяву та наполягали на продовженні розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши заяву про залишення заяви без розгляду, суд дійшов висновку, що подана заяву задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У постанові Верховного Суду від 19 березня 2021 року у справі № 643/14985/18-ц (провадження № 61-14325св19) вказано, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту батьківства, зазначила, що іншого способу здійснити захист дітей, аніж встановлення факту батьківства в судовому порядку не має.

Суд погоджується з доводами представника заявника з приводу того, що вирішення питання щодо батьківства загиблого шляхом звернення до суду зі заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України у порядку окремого провадження є належним способом захисту.

Такі висновки суду відповідають правовим висновкам Верховного Суду у постанові від 31 січня 2024 року у справі № 752/13549/22.

Отже, суд в даному випадку не вбачає наявності спору про право цивільне, а тому справа підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Відповідно до викладеного заява заінтересованої особи про залишення заяви без розгляду, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 13, 19, 257, 260, 293, 294 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника заінтересованої особи ОСОБА_3 адвоката Новосьолової Ольги Валеріївни про залишення заяви без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Повна ухвала суду складена 24.10.2025р.

Суддя: