Справа № 456/1604/25
Провадження № 2/456/1055/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Писарева О. Ю.,

при секретарі Стасів О. Я.,

за участі представника позивача Кобка Т.В.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом Стрийської міської ради до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту,

ВСТАНОВИВ :

Підстава позову (позиція позивача): Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити на користь Стрийської міської ради земельний сервітут, який полягає в облаштуванні доїзду до житлових будинків гр.гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , учасників бойових дій по АДРЕСА_1 , через земельну ділянку гр. ОСОБА_1 , площею: 1,8024 га кадастровий номер: :03:000:0150, згідно плану забудови затвердженого рішенням сесії Стрийської міської ради від 03.03.2015 р. №609; встановити, що земельний сервітут має поширюватись на частину земельної ділянки, зазначеної у плані частини земельної ділянки, на яку пропонується поширити право земельного сервітуту; витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп. покласти на відповідача. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Стрийської міської ради Львівської області ХХХ сесії, VI демократичного скликання від 03.03.2015 р. №609 «Про затвердження детального плану території м. Стрий», міська рада вирішила затвердити детальний план території в районі вул. Діброва, де замовником виступає виконавчий комітет Стрийської міської ради. Актом встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки гр. ОСОБА_5 від 29.12.2021 р. проведено встановлення та узгодження меж землекористувача гр. ОСОБА_5 і опис їх положення на місцевості, а саме:

Від А до Б межа проходить по суходолу довжиною 42,07м (землі загального користування, дорога)

Від Б до В межа проходить по суходолу довжиною 252,70м (землі міської ради)

Від В до Г межа проходить по суходолу довжиною 93,17м (землі міської ради)

Від Г до Д межа проходить по суходолу довжиною 262,63м (землі гр. ОСОБА_5 ).

Заявою від 28 січня 2022 року гр. ОСОБА_5 просить розділити земельну ділянку площею 3,698 гектара, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Львівська область, Стрийський район, Нежухівська сільська рада, кадастровий номер: :03:000:0024, право власності на земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано ОСОБА_6 , державним реєстратором Моршинської міської ради Львівської області, 19.09.2016 року, номер запису про право власності: 16540298, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 253, згідно кадастрових планів, на дві окремі земельні ділянки: земельну ділянку площею 1,8024 га та земельну ділянку площею 1,8956 га з присвоєнням окремих кадастрових номерів. 06.06.2024 р. до Стрийської міської ради надійшло колективне звернення від гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , учасників бойових дій, щодо облаштування заїзду до їхніх житлових будинків по АДРЕСА_1 , згідно плану забудови. Вказано, що перекопав заїзд до вулиці К. Зарицької громадянин ОСОБА_7 службовій записці від 18.07.2024 р. №19-09/269 зазначається, що в ході розгляду звернення гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , учасників бойових дій, щодо облаштування доїзду до їхніх житлових будинків по АДРЕСА_1 , встановлено, що проект землеустрою земельної ділянки ОСОБА_5 розроблено та затверджено без врахування вимог чинної на той час містобудівної документації, в результаті чого, не забезпечено нормативного транспортно-пішохідного сполучення присадибних земельних ділянок заявників. Згідно Відомостей з державного реєстру речових прав від 10.02.2025 р., земельна ділянка за кадастровим номером: :03:000:0150, площа (га): 1,8024 належить власнику ОСОБА_1 від 01.07.2022 р. на підставі договору дарування земельної ділянки, серія та номер: 362, виданий 01.07.2022 р. Власне, вищезгадана земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0150 на даний час не облаштована транспортно-пішохідним сполученням через перекопаний заїзд до вулиці К. Зарицької, на що посилаються в колективному зверненні гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Також представник позивача в усних поясненнях повідомив, що із письмовими зверненнями до відповідача ОСОБА_1 щодо встановлення земельного сервітуту позивач не звертався, зазначив, що до земельних ділянок громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є інший заїзд, окрім як через земельну ділянку відповідача, однак він знаходиться далі.

Позиція відповідача: Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов заперечив; 29.04.2025 подав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування поданого відзиву, покликається на те, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав йому належить на праві власності земельна ділянка площею 1,8024 га кадастровим номером :03:000:0150 в м. Стрию Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В позовній заяві Стрийська міська рада зазначила, що 06.06.2024 р. до неї звернулись громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо облаштування заїзду до їхніх житлових будинків по АДРЕСА_1 згідно плану забудови. Звернення вказаних громадян стали підставою для звернення Стрийської міської ради до Стрийського міськрайонного суду із позовом про встановлення земельного сервітуту. Відтак, позивач подав позов в інтересах громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 для облаштування заїзду до їхніх житлових будинків по АДРЕСА_1 , стверджуючи, що порушені саме їх права та законні інтереси, хоча самі особи до суду чи відповідача з вимогою укласти договір сервітуту не звертались. Проте, з аналізу cт. 98, ст.99, ст. 100 Земельного кодексу та висновків Верховного Суду вбачається, що встановленняземельного сервітуту може вимагати власник, користувач сусідньої земельноїділянки або конкретно визначена заінтересована особа для задоволеннясаме своix потреб, яка не може нормально використовувати свою власність безобмеження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому позивач маєдовести, що задоволення його потреб неможливо здійснити в будь-який інший спосіб. Вважає, що в даній справі права позивача чи безпосередній інтерес не порушені, а тому він є неналежним позивачем у цій справі. У постанові Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 918/303/21 Верховним Судом висловлювалась позиція про те, що обов`язковою умовою для встановлення сервітуту є вжиття особою (позивачем), яка вимагає такого встановлення заходів щодо встановлення сервітуту в добровільному порядку (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 918/370/17),а якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), то у суду немає підстав для задоволення відповідних вимог у зв`язку з відсутністю у позивача права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 925/603/18). Однак, ні позивач, ні будь-які інші заінтересовані особи із пропозицієющодо укладання договору сервітуту до відповідача не звертались, доказів протилежного позивач до суду не надав, а томуу суду не має підстав для задоволенняпозову у зв`язку з відсутністюу позивача права вимагати встановленнясервітуту за рішенням суду.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, підтримав свій відзив, пояснив, що жодних звернень щодо встановлення земельного сервітуту він не отримував, до земельних ділянок громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є інший заїзд.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді від 10.04.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою суду від 14.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Верховного суду від 07.02.2019 по справі № 742/722/17 зазначено, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Рішенням Стрийської міської ради Львівської області ХХХ сесії, VI демократичного скликання від 03.03.2015 р. №609 «Про затвердження детального плану території м. Стрий» затверджено детальний план території в районі вул. Діброва (замовник виконавчий комітет Стрийської міської ради) /а.с. 6-17/.

Актом встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки гр. ОСОБА_5 від 29.12.2021 р. проведено встановлення та узгодження меж землекористувача гр. ОСОБА_5 і опис їх положення на місцевості, а саме:

Від А до Б межа проходить по суходолу довжиною 42,07 м (землі загального користування, дорога)

Від Б до В межа проходить по суходолу довжиною 252,70 м (землі міської ради)

Від В до Г межа проходить по суходолу довжиною 93,17 м (землі міської ради)

Від Г до Д межа проходить по суходолу довжиною 262,63 м (землі гр. ОСОБА_5 ) /а.с.32-33/.

Згідно Відомостей з державного реєстру речових прав від 10.02.2025 р., земельна ділянка за кадастровим номером: :03:000:0150, площа (га): 1,8024 належить власнику ОСОБА_1 від 01.07.2022 р. на підставі договору дарування земельної ділянки, серія та номер: 362, виданий 01.07.2022 р. /а.с. 38/.

06.06.2024 р. до Стрийської міської ради надійшло колективне звернення від гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , учасників бойових дій, щодо облаштування заїзду до їхніх будинків по АДРЕСА_1 , згідно плану забудови. Вказано, що перекопав заїзд до вулиці К. Зарицької громадянин Чорний Орест /а.с. 36/.

Згідно службової записки начальника управління містобудування та архітектури від 18.07.2024 р. №19-09/269, в ході розгляду звернення гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , учасників бойових дій, щодо облаштування доїзду до їхніх житлових будинків по АДРЕСА_1 , встановлено наступне:

-Розроблення детального плану території проведено на підставі рішення Стрийської міської ради №565 від 16.12.2014 р.;

-Детальний план території на АДРЕСА_1 , яким передбачено доїзд до присадибних ділянок заявників, затверджено рішенням сесії Стрийської міської ради від 03.03.2015 р. №609;

-Державна реєстрація земельної ділянки гр. ОСОБА_5 , площею 3,698 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 46253800:03:000:0024 проведена 14.09.2016 р.

З наведеного випливає, що проект землеустрою земельної ділянки гр. ОСОБА_5 розроблено та затверджено без врахування вимог чинної на той час містобудівної документації, в результаті чого, не забезпечено нормативного транспортно-пішохідного сполучення присадибних земельних ділянок заявників /а.с. 37/.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин та мотивована оцінка доказів, наданих сторонами.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також, відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Статтею 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

За змістом статей 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до статті 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування; в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту; в-3) право на користування земельною ділянкою для потреб геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислової розробки родовищ) загальнодержавного та місцевого значення та (або) для видобування корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення з правом будівництва та розміщення споруд/об`єктів, пов`язаних із зазначеним видом діяльності, за умови що при цьому не порушуються права землевласника, передбачені статтею 98 цього Кодексу; в-4) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; в-5) право на розгортання, експлуатацію електронних комунікаційних мереж; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; г-1) право розміщення (переміщення, пересування) об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; ж-1) право на будівництво та проходження інженерних, кабельних, трубопровідних мереж, необхідних для повноцінного функціонування індустріальних парків; ж-2) право на будівництво, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій; ж-3) право розміщення (без здійснення капітального будівництва) об`єктів рекреаційної інфраструктури, а також інженерної інфраструктури, необхідної для їх функціонування та обслуговування; з) інші земельні сервітути.

Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно (стаття 100 ЗК України).

Відповідно до статті 101 ЗК України дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи. Земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою, в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним та юридичним особам.

Частина перша статті 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій).

Відповідно до статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно з частинами першою, третьою статті 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Згідно із статтею 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном і може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом, рішення суду.

Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном.

Статтею 404 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Як роз`яснив судам Пленум Верховного Суду України у пункті 22-2 постанови від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Отже, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи №297/363/18 (постанова від 13.03.2023 року), закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання своєї власності неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому необхідно довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити будь-яким іншим способом.

Тлумачення цих норм свідчить про те, що умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб.

Передумовою звернення до суду за встановленням сервітуту повинен бути доказ вчинення дій зацікавленою особою щодо встановлення сервітуту та недосягнення про це згоди із власником ділянки, щодо якої планується встановити сервітут. Якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), то у суду не має підстав для задоволення відповідних вимог у зв`язку з відсутністю у позивача права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 08.12.2021 року у справі №686/18456/18, від 12.04.2022 року у справі №306/612/20, від 01.02.2023 року у справі №345/4572/20.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що дану умову, щодо попереднього звернення до власника з пропозицією укласти договір про встановлення сервітуту позивачем не виконано. Так, позивачем не заперечується той факт, що із письмовими зверненнями до відповідача ОСОБА_1 щодо встановлення земельного сервітуту позивач не звертався. Доказів протилежного матеріали справи не містять та позивачем не подано.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що стороною позивача не надано належних та достатніх доказів на підтвердження неможливості користування житловими будинками гр.гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без обтяження сервітутом земельної ділянки, належної відповідачу, неможливості задоволення їх потреб іншим способом.

Так, позивачем не заперечується факт наявності іншого заїзду до житлових будинків вказаних громадян, окрім як через земельну ділянку, належну відповідачу.

Оскільки закон вимагає від позивача надання доказів того, що нормальне використання власності неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки, і при цьому необхідно довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити будь-яким іншим способом, а суд першої інстанції дійшов висновку про те, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами тієї обставини, що він не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом, окрім як встановленням права земельного сервітуту на облаштування доїзду до житлових будинків вищезазначених громадян через земельну ділянку відповідача, позивач попередньо не звернення до власника з пропозицією укласти договір про встановлення сервітуту, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати.

Ухвалюючи рішення у справі у відповідності до статті 141 ЦПК України суд повинен вирішити питання судових витрат. Оскільки суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позову, а тому судові витрати слід покласти на сторону позивача. Відповідач не надав доказів понесених судових витрат, а тому відсутні підстави для їх стягнення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову Стрийської міської ради до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Стрийська міська рада, , адреса: 82400, Львівська обл., м. Стрий, вул. Шевченка, 71;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці повний текст судового рішення складений 27.10.2025.

Головуючий суддя О. Ю. Писарев