УХВАЛА

23 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 759/23275/23

провадження № 61-12988ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Троцьким Броніславом Артуровичем, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року, додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Святошинського району м. Києва про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Святошинського району м. Києва (далі - КНП «ЦПМСД № 3») про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 до КНП «ЦПМСД № 3» про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням, задоволено частково.

Стягнуто з КНП «ЦПМСД № 3» на користь ОСОБА_1 50 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням, 26 000,00 грн

у відшкодування витрат на проведення експертизи.

Стягнуто з КНП «ЦПМСД № 3» на користь держави Україна судовий збір у розмірі

1 073,60 грн.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - Тоцького Б. А.,

про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з КНП «ЦПМСД № 3» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та КНП «ЦПМСД № 3» задоволено частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року

та додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року в частині розподілу судових витрат змінено.

Стягнуто з КНП «ЦПМСД № 3» на користь ОСОБА_1 3 008,20 грн витрат на проведення експертизи та 4 485,46 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з КНП «ЦПМСД № 3» на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 499,82 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року та додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва

від 29 квітня 2025 року залишено без змін.

У жовтні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Троцьким Броніславом Артуровичем, на рішення Святошинського районного суду міста Києва

від 14 квітня 2025 року, додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 17 вересня 2025 року, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати частково рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2025 року, додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року, стягнути з КНП «ЦПМСД № 3» на користь ОСОБА_1 432 000 грн відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Ціна позову у цій справі становить 432 000,00 грн, що станом на 01 січня 2025 року

не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 х 250= 757 000,00 грн).

Отже, судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі або у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка

є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)

Ураховуючи наведене, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Троцьким Броніславом Артуровичем, на рішення Святошинського районного суду міста Києва

від 14 квітня 2025 року, додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 17 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Святошинського району м. Києва про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник