Справа № 577/5286/25
Провадження № 2/577/1909/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.,

за участю секретаря

судового засідання Цуканової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Орловська Вікторія Анатоліївна, до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 104248,52 грн. за договором позики від 26.05.2025 року, з яких: 50000 грн. основної суми боргу (тіло позики); 299,20 грн. інфляційні витрати; 3949,32 грн. штрафні санкції; 50000 грн. штраф.

На обґрунтування у позові вказано, що 26.05.2025 року ОСОБА_1 надав відповідачу в борг 50000 грн. строком до 26.07.2025 року про що останній склав розписку. Проте, взятих на себе зобов`язань ОСОБА_2 не виконав, грошей до теперішнього часу не повернув, що і стало підставою звернення до суду про примусове стягнення заборгованості, а також інфляційних витрат відповідно до ст. 625 ЦК України та штрафних санкцій, передбачених в умовах укладеного договору позики.

У прохальній частини позову ОСОБА_1 просить здійснити розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 , який про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно (а.с. 25), у судове засідання не з`явився, поважність причин неявки не сповістив, заяви про відкладення справи від нього не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно із ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 526, 530, 612 ЦК).

Положеннями ст. 625 ЦК унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із матеріалів справи видно, що 26.05.2025 року між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача у борг 50000 грн., які зобов`язався повернути до 26.07.2025 року.

Дана обставина підтверджена розпискою від 26.05.2025 року особисто підписаною ОСОБА_2 (а.с. 6). Проте, грошей до теперішнього часу не повернув, у зв`язку з чим ініціатор звернення просить стягнути з відповідача передбачену умовами договору позики неустойку, а саме: пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, за кожен день невиконання зобов`язань, від суми боргу; суму річних, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 365%; суму інфляційних, відповідно до законодавства України; у випадку прострочення повернення коштів більше як на 30 календарних днів, додатково сплатити штраф в десятикратному розмірі від суми боргу, за кожні прострочені 30 календарних днів.

Отже, представленими доказами підтверджено, що між позивачем та відповідачем був укладений саме договір позики, який останнім не виконаний, що є підставою для задоволення вимог в частині стягнення суми позики 50000 грн.

Щодо інших вимог, то суд звертає увагу на таке.

Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

- в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

- в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

- у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК).

Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Таким чином, дія п. 18 Прикінцевих положень ЦК України розповсюджується на усі види кредитних (позикових) боргових зобов`язань, як перед юридичними, так і перед фізичними особами. Дія розповсюджується як на відповідальність, визначену статтею 625 ЦК України, так і на інші види відповідальності, визначені відповідними кредитними договорами: штрафи, неустойку, пеню та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами (перелік таких платежів не є вичерпним).

Відтак, у задоволенні решти вимог слід відмовити.

За приписами ст. 141 ЦПК України судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись: ст.ст. 526, 530, 612, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованого в АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 26.05.2025 року в розмірі 50000 грн., а також понесені позивачем судові витрати, що складаються із судового збору - 580 грн. 92 коп., всього ж 50580 грн. 92 коп.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Кравченко В. О.