Справа № 359/5400/25
Номер провадження 2/373/1122/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 жовтня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Керекези Я.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 359/5400/25 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21 травня 2024 року в розмірі 44008 грн 98 коп. та судовий збір в розмірі 3028 грн 00 коп.

Посилається на наступне. 21 травня 2024 року ОСОБА_1 встановила мобільний додаток «Monobank». Особливістю даного проекту є дистанційне банківське обслуговування. Відповідач, пройшовши реєстрацію та надавши необхідний пакет документів, підписала Анкету-заяву Клієнта до Договору про надання банківських послуг «Monobank» шляхом застосування цифрового власноручного підпису. Форма надання кредиту поновлювальний кредитний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги. На суму наданого кредиту банк нараховує відсотки за кожен календарний день використання кредитного ліміту за ставками, встановленими Тарифом. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 10000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_1 . Відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконувалися, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 08 січня 2025 року складає 44008 грн 98 коп.

Позовна заява надійшла до суду 14 липня 2025 року за підсудністю із Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою від 06 серпня 2025 року було в відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін по справі (а.с.68).

В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином шляхом публікації оголошення на вебпорталі судової влади України, відзив на позов, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направила. Також повідомлялася за адресою останнього відомого місця її реєстрації.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів.

Судом встановлено наступне.

21 травня 2024 року ОСОБА_2 встановила мобільний додаток «Monobank». Пройшовши реєстрацію та, надавши відповідний пакет документів, підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с.12-13) шляхом застосування цифрового власноручного підпису. Підписавши дану Анкету-заяву, ОСОБА_1 погодилася з тим, що невід`ємною частиною Анкети є Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг "Monobank", з підписанням якого в Мобільному додатку Договір набуває чинності .

Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг "Monobank" було підписане відповідачем в мобільному додатку із застосуванням електронного цифрового підпису (а.с.15-16).

Також на підтвердження факту укладення даного кредитного договору представником позивача подано довідку про етапи реєстрації ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до довідки АТ «Універсал Банк» від 08 січня 2025 року (а.с.19) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) був відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.19).

Згідно довідки АТ «Універсал Банк» від 08 січня 2025 року ОСОБА_1 через мобільний застосунок за Договором про надання банківських послуг «Monobank» за карткою № НОМЕР_1 був встановлений кредитний ліміт в розмірі 10000 грн 00 коп. (а.с.20).

До позовної заяви представником позивача додано виписку про рух коштів за карткою № НОМЕР_1 за період із 21 травня 2024 року п 08 січня 2025 року (а.с.11).

До даної виписки про рух коштів додані пояснення (а.с.10), відповідно до яких кредитний ліміт складає 10000 грн 00 коп. Баланс за рахунком - -34008 грн 08 коп. Заборгованість відповідача за даним кредитним договором становить 44008 грн 98 коп., в тому числі заборгованість за використаним тілом кредиту 10000 грн 00 коп., сума овердрафту 34008 грн 98 коп. Нарахування овердрафту пояснюється тим, що у випадку відсутності у клієнта власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму за договором по відсоткам до погашення, по неустойці.

До позову представником позивача також додано розрахунок заборгованості (а.с.9), відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21 травня 2024 року складає 38837 грн 41 коп., заборгованість за пенею 5171 грн 57 коп.

Крім того, на підтвердження позовних вимог представником позивача подані наступні докази: копію Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank (а.с.21-27); витяг із тарифу «Чорна картка monobank» (а.с.28-29); Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (.а.с.30-32); копію банківської ліцензії № 92 від 10 жовтня 2011 року (а.с.40); виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.41); витяг із Статуту Акціонерного товариства «Універсал Банк» (а.с.42-43).

Будь-яких інших доказів на підтвердження позовних вимог представником позивача подано не було, ніяких клопотань з цього приводу заявлено не було.

Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до статей 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

В силу ст. 626 та ст.. 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт укладення між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 Договору про надання банківських послуг «Monobank» від 21 травня 2024 року через мобільний додаток «Monobank».

Разом з тим, прохальна частина позовної заяви містить вимогу про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21 травня 2024 року в розмірі 44008 грн 98 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 38837 грн 41 коп.; заборгованість за пенею 5171 грн 57 коп.

Додана до позовної заяви виписка про рух коштів за карткою № НОМЕР_1 містить дані про встановлений кредитний ліміт (10000 грн 00 коп.)., нараховані відсотки та штраф/пеню.

Відповідно до пояснень до виписки про рух коштів на рахунку (а.с.10) заборгованість відповідача за даним кредитним договором становить 44008 грн 98 коп., в тому числі заборгованість за використаним тілом кредиту 10000 грн 00 коп., сума овердрафту 34008 грн 98 коп. Нарахування овердрафту пояснюється тим, що у випадку відсутності у клієнта власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму за договором по відсоткам до погашення, по неустойці.

Разом з тим, відповідно розрахунку (а.с.9) заборгованість відповідача за тілом кредиту за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21 травня 2024 року становить 38837 грн 41 коп., заборгованість за комісією 5171 грн 57 коп.

Тіло кредиту це основна сума позики, яку позичальник отримує від банку або фінансової установи, без урахування відсотків, комісій чи штрафів.

Враховуючи вищевикладене, є незрозумілим включення у розрахунку до тіла кредиту комісії та відсотків, які є складовими овердрафту та не є тілом кредиту. Суд вважає даний розрахунок таким, що не відповідає даним, зазначеним у позовній заяві та поданих доказах. При цьому, відповідачем суду не надано будь-яких доказів на спростування чи підтвердження достовірності наданого розрахунку або помилковості обрахованої заборгованості за вищезазначеним кредитним договором.

Додана до позову виписка про рух коштів не є конкретизованою.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема змагальність сторін та диспозитивність.

Згідно зі ст.. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст. 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Докази мають бути належними, допустимими та достовірними.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦРК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12 травня 1991 року нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

У Рішенні від 01 листопада 2023 року № 9-р(ІІ)/2023 Конституційний Суд України дійшов висновку, що дієвий та ефективний захист прав споживачів є одним зі способів виконання державою її головного конституційного обов`язку - утверджувати й забезпечувати права і свободи людини (абзац першим підпункту 3.8 пункту 3 мотивувальної частини).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають в зв`язку із ненаданням однозначних та достатніх доказів на підтвердження розміру заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21 травня 2024 року.

Крім того, суд наголошує на тому, що відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Наступними указами Президента України воєнний стан на території України неодноразово продовжувався.

З врахуванням того, що на території України в період із 21 травня 2024 року по 19 листопада 2024 року діяв воєнний стан, суд вважає неправомірним нарахування ТОВ «Універсал Банк» штрафних санкцій за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21 травня 2024 року.

Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 211, 263-265, 268, 273, 280, 281, 282, 289, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк», місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19; ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Виготовлення повного тексту рішення вчинено 28 жовтня 2025 року.

Суддя Я. І. Керекеза