Справа № 692/1403/25
Провадження № 2/692/760/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року с-ще Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Левченко Л.О.,

за участю секретаря Савенко О.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами за набувальною давністю,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами за набувальною давністю.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 1982 року проживає у с. Кононівка Драбівського (нині Золотоніського) району Черкаської області. Був прописаний за адресою: АДРЕСА_1 , у будинку проживав з дружиною та сином. Вказаний будинок належав колгоспу ім. Коцюбинського, позивач на початку 1989 року звернувся з заявою до загальних зборів членів колгоспу з проханням продати вказаний будинок. 08.02.1989 загальними зборами членів колгоспу прохання було задоволено та ухвалено рішення продати позивачу будівлю за повну вартість 11345 крб. із внесенням даної суми в касу колгоспу на протязі 3 місяців. Позивач вказує, що дану умову ви конав, вказану суму сплатив та продовжував проживати у будинку. В подальшому у зв`язку з народженням дітей сім`я позивача збільшилась і всі продовжували проживати у вказаному будинку, на позивача було переведено рахунки по оплаті комунальних послуг, земельні податки, які позивачем сплачуються з 1989 року по даний час. Звернувшись до Кононівського старостинського округу щодо правовстановлюючих документів на помешкання, позивач дізнався, що право власності на помешкання на даний час ні за ким не зареєстроване, колгосп ім. Коцюбинського припинив своє існування та не має правонаступників, документів про внесення в касу колгоспу грошей не збереглося. Вказав, що відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок перешкоджає позивачу розпоряджатись власністю. Ним вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом звернення до державного реєстратора, однак позитивних результатів немає. Іншим чином окрім як шляхом звернення до суду позивач захистити свої інтереси не може.

Ухвалою суду від 29.09.2025 провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Фай В.Г. не прибули, від представника до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, де представник просив проводити підготовче судове засідання за його та позивача відсутності, позов підтримав у повному обсязі, заперечень проти прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні не мав, вказав, що судові витрати позивач бере на себе.

У підготовче судове засідання представник відповідача Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області не прибула, скерувала до суду заяву про розгляд справи без участі, де позовні вимоги визнала повністю та просила задовольнити, розгляд справи проводити без участі представника, судові витрати стягнути з позивача.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання відповідачем пред?явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому може бути прийнято судом.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії паспорта серія НОМЕР_1 , виданого 31.07.1999 Драбівським РВ УМВС України в Черкаській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 20.08.1982.

Згідно копії картки платника податків від 19.08.2025 ОСОБА_1 має РНОКПП: НОМЕР_2 .

Згідно архівного витягу з Протоколу № 1 загальних зборів членів колгоспу імені Коцюбинського від 08.02.1989 у розділі 6 Різні питання вказано, що слухали заяву ОСОБА_1 про продаж будівлі, в якій проживав ОСОБА_2 та ухвалили продати будівлю ОСОБА_1 за повну вартість 11345 крб. із внесенням даної суми в касу колгоспу на протязі 3 місяців.

Відповідно копії технічного паспорту житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , він виготовлений на замовлення ОСОБА_1 10.03.2025. Рік побудови житлового будинку 1960, рік побудови надвірних будівель та споруд 1960-1991.

Згідно Витягу з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва документ № 562 від 10.03.2025, житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_2 , з прибудовами (вказано прибудови) не потребує документів, що дають право на виконання будівельних робіт та не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Відповідно до висновку ТОВ «Контакт-сервіс» із звіту про вартість нерухомого майна ринкова вартість об`єкта оцінки житлового будинку з прибудовою літ. «А-1,а1,а2,а3», загальною площею 89,4 м2, рік побудови: 1960, за адресою: АДРЕСА_1 , становить 97300,00 грн.

Згідно довідки Драбівського відділку КП «ЧООБТІ» № 283о від 27.05.2025 станом на 01.01.2013 право власності на об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Згідно Витягу з погосподарських книг виконавчого комітету Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 56 від 20.01.2025, відповідно до записів погосподарських книг Кононівської сільської ради Золотоніського (Драбівського) району Черкаської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у с. Кононівка Золотоніського (Драбівського) району Черкаської області та згідно даних книги № 3 на 1986-1990 роки, о/р № НОМЕР_3 , книги № 2 на 1991-1995 роки, о/р № НОМЕР_4 ; книги № 3 на 1996-2000 роки, о/р № НОМЕР_4 , книги № 3 на 2001-2005 роки, о/р № НОМЕР_5 є головою двору. Також витяг містить відомості про дружину ОСОБА_3 , сина ОСОБА_4 , сина ОСОБА_5 , дочку ОСОБА_6 .

Згідно Витягу з погосподарських книг виконавчого комітету Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 12 від 21.01.2025, відповідно до записів погосподарських книг Кононівської сільської ради Золотоніського (Драбівського) району Черкаської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у с. Кононівка Золотоніського (Драбівського) району Черкаської області та згідно даних книги № 3 на 2006-2010 роки, о/р № НОМЕР_6 , книги № 3 на 2011-2015 роки, о/р № НОМЕР_7 ; книги № 5 на 2016-2020 роки, о/р № НОМЕР_7 , книги № 5 на 2016-2020 роки, о/р № НОМЕР_8 , є головою двору. Також витяг містить відомості про дружину ОСОБА_3 , сина ОСОБА_5 , дочку ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до правової позицієї висловленої в п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», що особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 вказано, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

У подальшому ця правова позиція була неодноразово підтверджена та розвинута Верховним Судом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17 зазначила, зокрема: правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме:

- наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт;

- законність об`єкта володіння;

- добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння;

- сплив установлених строків володіння;

- відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю;

- для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація) (п. 43);

- аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків;

- при вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом;

- володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном;

- крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього (п. 46);

- звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю;

- підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність;

- наявність у володільця певного юридичного титулу, володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник;

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності (п.п. 47, 55);

- якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності добросовісність заволодіння майном (п. 48);

- відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння;

- при цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння;

- володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник (п. 50);

- давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим; тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи; для нерухомого майна такий строк складає десять років (п. 52);

- набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності (п. 54).

Аналогічні правові позиції Верховний Суд висловив і в ряді інших своїх судових рішень, а в постанові від 28.04.2020 у справі № 552/1354/18 вказав також на те, що:

- за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено;

- позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування; не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, передбачено обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ. Записи в погосподарських книгах сільських рад визнаються в якості актів органів влади, що підтверджують право власності.

Відповідно до п.п. «к» п. 2 Постанови Ради Міністрів Української РСР від 12.03.1981р. № 125 «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» передбачалося прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх об`єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств (організацій) у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших господарських організацій або замовниками (забудовниками) яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів.

У подальшому порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва було встановлено постановою КМУ від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення».

Відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року із змінами та доповненнями було встановлено вичерпний перелік документів, якими посвідчується право власності на об`єкти нерухомого майна. Вказане Тимчасове положення втратило чинність 01.01.2013.

Судом достовірно встановлено, що рішенням зборів членів колгоспу імені Коцюбинського від 08.02.1989 ухвалено продати будівлю ОСОБА_1 , також підтверджено стійкий правовий зв`язок ОСОБА_1 з будинком за адресою: АДРЕСА_1 , у якому ОСОБА_1 зареєстрований з 20.08.1982, та право власності на який не зареєстровано.

При цьому згідно даних відкритого доступу у мережі інтернет відсутні відомості станом на час розгляду даної справи про колгосп імені Коцюбинського у с. Кононівка, Золотоніського району Черкаської області, та/або про його правонаступників.

Згідно рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій № 80491538 від 22.08.2025 державним реєстратором прав на нерухоме майно Турукало Н.І., виконавчий комітет Великохутірської сільської ради, Черкаська область, відмовлено ОСОБА_1 у проведенні реєстраційних дій за заявою щодо проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Тому суд погоджується з твердженням позивача про вичерпання засобів досудового врегулювання спору та про неможливість вирішити дане питання іншим чином.

Добросовісність як обов`язкова необхідна умова набуття позивачами майна за набувальною давністю підтверджується установленими в судовому засіданні обставинами справи.

Безтитульне володіння спірним нерухомим майном позивачем підтверджується фактичним володінням ним будинком та відсутністю у нього, як володільця цього нерухомого майна, певного юридичного титулу щодо нього.

Відкритість та безперервність, як обов`язкові необхідні умови набуття позивачем майна за набувальною давністю, також підтверджені установленими судом обставинами справи.

Обмежень щодо об`єкта володіння, який має бути законним, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене суд вважає, що позивачем доведено наявність сукупності обставин необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, а саме його добросовісне, відкрите та безперервне володіння нерухомим майном протягом понад 10 років, а також зважаючи на визнання позову відповідачем, що є самостійною підставою для його задоволення, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ЦК України, постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 07.02.2014, Конституцією України, ст. ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , у порядку набувальної давності право приватної власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.О. Левченко

Повний текст рішення виготовлений 27 жовтня 2025 року.