справа №176/1906/25
провадження №2/176/1097/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Крамар О.М.

з участю секретаря судових засідань Мельничук К.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Котова О.С.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, у м. Жовті Води, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення місця проживання дітей та встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

На адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, 20.05.2025 року, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення місця проживання дітей та встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання дітей. Третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Маломихйлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 23 серпня 2008 року між ОСОБА_1 (далі Позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 (далі Відповідачка), ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З 2017 року сторони проживають окремо, Відповідачка покинула свого чоловіка та

дітей.

Шлюб розірвано рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області

від 21 березня 2019 року, у справі № 220/103/19, за позовом

ОСОБА_1 , оскільки Відповідачка мати дітей, фактично самоусунулась від

сімейних та батьківських обов`язків, однак заперечує проти визначення місця

проживання дітей з батьком, що може бути підтверджено в судовому засіданні, як її

поясненнями так і поясненнями самих дітей.

Укласти договір про встановлення місця проживання дітей разом з батьком в порядку

ст. 160 СК України відповідачка відмовляється, цей варіант досудового врегулювання

спору також неможливий з огляду на перебування відповідачки за кордоном та

неможливість виїзду за кордон позивача. З даного приводу виникають сварки та

конфлікти, мати погрожувала викрасти дітей у батька. Тому існують обґрунтовані

побоювання щодо безпеки дітей, яких відповідачка може вивезти за кордон без

дозволу та відома батька.

Відповідачка не сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 у добровільному порядку. За стягненням аліментів Позивач до суду не звертався, утримує дітей самостійно.

За весь час спільного проживання родиною, а також після самоусунення матері,

тобто з 2019 року діти сторін проживають разом з батьком, за адресою їх реєстрації:

АДРЕСА_1 . Однак, після початку активних бойових дій у

Великоновосілківському районні, Позивач разом з дітьми проживають за адресою:

АДРЕСА_2 як внутрішньо-переміщені особи.

Зазначене підтверджується трьома довідками ВПО від 13.06.2023р. відповідно до яких ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взяті на облікяк внутрішньо - переміщені особи за вище зазначеною адресою. Цей факт також

підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/

фактичного місця проживання особи від 24.07.2024 року та від 17.01.2025 року.

Відповідачка, фактично проживає/ перебуває за кордоном.

Відповідно до довідок Великоновосілківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 2 від 28.06.2024 № 409, 408 ОСОБА_1 , батько учениці 7-Б класу

ОСОБА_5 та учениці 10-Б класу ОСОБА_4 , сам виховує доньок. Мати,

ОСОБА_6 , батьківські збори не відвідує, участі у

вихованні доньок не бере з 2019 року по теперішній час.

Згідно довідок, виданих КНП «Покровський центр первинної-санітарної допомоги»

Покровської селищної ради Дніпропетровської області підрозділом:

Маломихайлівська амбулаторія загальної практики сімейної медицини, здоров`ям

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 займається їх батько ОСОБА_1 , та

підтверджує той факт, що дітьми опікується лише батько.

Крім того, факт самостійного виховання дітей батьком з 2019 року підтверджується й

іншими документами: довідкою Виконавчого комітету Зеленопільської сільської ради

Донецької області Великоновосілківського району від 08.01.2019 року № 14, довідкою

Виконавчого комітету Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського

району Донецької області від 29.09.2020 року № 02-28-01745, довідками

Великоновосілківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 2 від 04.01.2024 року № 1 та від

04.02.2024 року № 2, довідкою Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області від 03.06.2024 року № 01-

25/2127, довідками Великоновосілківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 2 від 16.01.2025

року № 2 та № 3.

Весь час позивач повністю забезпечував сім`ю всім необхідним, матеріально утримує

свою родину. Відповідачка не надає допомоги жодним чином.

Отже, позивач самостійно виховує та утримує двох дітей. Позивач ніколи не перешкоджав і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню матері з дітьми.

Позивач відповідально виконує батьківські обов`язки зі своє сторони, повністю віддає

дітям свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку та вихованню дітей.Позивач

має можливість забезпечити дітям належні умови проживання, повною мірою

займатися їх вихованням.

Позивач просив визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з

батьком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

РНОКПП НОМЕР_1 ). Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) самостійно виховує та утримує

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Судові витрати покласти на відповідача.

В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було витребувано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09.06.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 09-00 годину 30.06.2025 року.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30.06.2025 року підготовче судове засідання у цивільній справі закрито. Справу призначено до розгляду по суті.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали за обставин, викладених в ній.

Відповідач в судові засідання не з`являється, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неприбуття суд не повідомила. Виклик відповідача здійснено шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті суду.

Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності відповідача ОСОБА_2 .

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Синельниківського району

Дніпропетровської областіна адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника та постановити рішення за наявними у справі доказами та документами.

Свідок ОСОБА_7 всудовому засіданні суду пояснила, що родину ОСОБА_8 вона знає майже 6 років. Вона та родина позивача проживали по сусідству в селі Зелене, Донецької області. Мати дітей вона ніколи не бачила, діти проживають з батьком. Зі слів дітей, мати не хотіла спілкуватися з доньками, діти також не бажають спілкуватися з матір`ю. Згодом вона виїхала з Донецької області, у зв`язку з евакуацією населення села. Позивач з доньками також виїхав із села.

Суд вислухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши матеріали справи, виснуває наступне.

Суд встановив, що 23 серпня 2008 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції. Згодом, після реєстрації шлюбу відповідача ОСОБА_3 , прийняла прізвище чоловіка ОСОБА_9 .

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З 2017 року сторони проживають окремо, відповідачка покинула свого чоловіка та

дітей. Колишнє подружжя разом не мешкають.

Шлюб між подружжям розірвано рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 21 березня 2019 року, у справі № 220/103/19, за позовом ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що відповідач не сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у добровільному порядку. Відповідно до рішення суду, за виконавчим листом від 15.02.2021 року з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у розмірі 1/3 частки від доходу матері, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

З 2019 року діти сторін проживають разом з батьком, за адресою їх реєстрації:

АДРЕСА_1 . Однак, після початку активних бойових дій у

Великоновосілківському районні, позивач разом з дітьми проживали за адресою: АДРЕСА_2 як внутрішньо-переміщені особи.

Згодом, позивач разом з дітьми, як внутрішньо переміщені особи переїхали до с. Ганнівка Петрівського району Кіровоградської області.

Згідно отриманої судом інформації Державної прикордонної служби України, гр. ОСОБА_2 , 07.09.2021 року перетнула державний кордон у напрямку виїзд, пункт пропуску Шегині.

Також в матеріалах справи наявний письмовий висновок голови опікунської ради, який затверджений 30.04.2025 року, про можливість визначення місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_1 (а.с.31 копія).

Зазначені обставини взагалі ніким не заперечуються, в тому числі матір`ю дітей.

Щодо позовної вимоги в частині визначення місця проживання дітей з батьком суд дійшов наступного.

Як встановлено під час судового розгляду при дослідженні доказів у справі, фактично спір щодо місця проживання дітей був ініційований їх батьком, з яким, відповідно до позову, діти і так фактично проживали і від якого мати дітей не вимагала та не вимагає зміни їх місця проживання.

За встановлених обставин, суд не вбачає, щоб на день звернення із позовом до суду та на час розгляду справи по суті у позивача і відповідачки виник та існував реальний спір щодо місця проживання дітей, які проживають з батьком, а мати дітей не вимагала від батька змінити їх місце проживання, не порушувала у судовому порядку питання щодо відібрання дітей у позивача, не зверталася до суду з позовом про визначення місця проживання дітей разом із собою.

На думку суду, зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дітей має передувати спір між батьками щодо місця їх проживання. При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.07.2024 у справі №127/16211/23.

Схожих висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 10.12.2024 у справі №299/8679/23.

Позивач посилається на те, що відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей.

Самоусунення від належного виховання та утримання дитини/дітей одним із батьків є правовою підставою для позбавлення батьківських прав.

Згідно наданих позивачем документів, слідує, що діти проживають з батьком, знаходяться на його утриманні, навчанням та здоров`ям дітей цікавиться батько.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 1,2,3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Вислухавши пояснення позивача та його представника та перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що спору щодо місця проживання дітей у сторін не має. Як встановлено під час судового розгляду діти проживають з батьком позивачем у справі. Відповідач жодним чином не перешкоджає такому визначенню місця проживання дітей, не заперечує ці обставини, тобто погоджується з тим, щоб діти проживали з батьком.

Суд визначає місце проживання дітей лише у разі наявності спору між батьками щодо місця проживання дитини/дітей. У даній справі такого спору не має. А тому підстав для визначення місця проживання дітей з позивачем не має.

Щодо позовних вимог про встановлення факту самостійного виховання позивачем дітей, то зазначені вимоги також задоволенню не підлягають з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що діти проживають разом із ним, знаходяться на його утриманні і самостійному вихованні.

Разом з тим, в силу ст.141 СК України проживання одного з батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Позивач не надав суду доказів, що в питанні виховання чи утримання дітей, мати умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав.

Надані суду письмові докази лише свідчать про факт проживання дітей разом з батьком, що ніким не заперечується, однак жодним чином не підтверджують факту ухилення матері від участі у вихованні дітей та їх утриманні.

У разі встановлення обставин умисного ухилення матері від виконання батьківських обов`язків, то це правові підстави для позбавлення батьківських прав відповідачки по відношенню до своїх дітей з наведенням відповідних належних доказів.

Аналізуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про відсутність доказів того, що будь-яка особа порушує, не визнає чи оспорює права позивача, як і про те, що є обґрунтовані фактами ризики їх порушення, невизнання чи оспорювання, а також не вбачає наявності реального спору між сторонами.

Крім того, на думку суду, позиція позивача дітей, направлена не на захист прав та інтересів дітей, а здебільшого на реалізацію своїх власних прав, що стосується звільнення з військової служби в порядку ст.23 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судові витрати слід залишити за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 141,157,159 Сімейного кодексу України, ст.ст.4,12,13,76-80,81,247,258-259,263-265,268,354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення місця проживання дітей та встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання дітей відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 23.10.2025 року.

Суддя