Справа № 740/3559/25
Провадження № 2/740/1700/25
УХВАЛА

22 жовтня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участі секретаря судового засідання Гусєвої Я. А.,

розглядаючи у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Васюком Дмитром Геннадійовичем, до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна в натурі,

установив:

У червні 2025 року представник позивача адвокат Васюк Д. Г. звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив поділити в натурі нерухоме майно (нежитлові будівлі), що складається зі складів літ. «А», «А-1», магазину літ. «Л», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передачі у власність ОСОБА_1 в рахунок його 2/5 часток наступні приміщення: в будівлі складу літ. «А» - цех 2-1 площею 243,2 кв. м, склад 2-4 площею 108,6 кв. м, підсобне приміщення 1-1 площею 9,7 кв. м, щитову 4,1 кв. м; тамбур літ. «а» площею 11,6 кв. м; магазин літ. «Л» площею 25,5 кв м; майстерню літ. «Л1» площею 32,0 кв. м; прибудову літ. «Л2» площею 43,7 кв. м, а також господарські будівлі і споруди: оглядову яму літ. «Я», ганок літ. «л3», накриття літ. «л4», навіс літ. «а2», припинивши право спільної часткової власності.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21 серпня 2025 року 14-00 год.

У подальшому підготовче засідання відкладено на 23 вересня 2025 року 08-30 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 вересня 2025 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ніжинську міську раду Чернігівської області, підготовче засідання відкладено на 22 жовтня 2025 року 09-00 год.

Представник позивача адвокат Васюк Д. Г. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі його та позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У матеріалах справи міститься заява відповідача про визнання позову та проведення судового засідання без його участі.

Представник третьої особи Рашко А. М. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

При цьому, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов) або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (наприклад, малолітніх або недієздатних), суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 572/2515/15-ц, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову.

Порядок поділу спільного майна встановлено у статтях 367 та 372 ЦК України.

Так, статтею 367 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За статтею 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі поділу об`єкта нерухомого майна або виділу з нього частки формується нова реєстраційна справа з відкриттям відповідного розділу в Державному реєстрі прав.

У постанові від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20 (провадження № 14-36цс25) Велика Палата Верховного Суду конкретизувала висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 344/8200/14-ц, а саме зазначила, що в результаті поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, кожному зі співвласників потрібно визначити окрему площу, яка має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, а щодо житлових приміщень також з урахуванням вимог частини першої статті 379 ЦК України, частини першої статті 50 Житлового кодексу України.

Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що в разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається.

За наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві.

У позовній заяві представником позивача зазначено, що сторони в справі є співвласниками нерухомого майна (нежитлових будівель), що складається зі складів літ. «А», «А-1», магазину літ. «Л», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Так, позивач є власником 2/3 частин об`єкта нерухомого майна, а відповідач - 11/50 частин.

Однак позовні вимоги про поділ спільного нерухомого майна визначено представником позивача (адвокатом) у спосіб визнання за позивачем права власності на конкретно визначені приміщення (конкретні окремі об`єкти нерухомого майна) з припиненням права спільної часткової власності, і не зазначено жодних відомостей щодо конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, які при поділі спільного майна мають бути визначені за відповідачем, з урахуванням вищевказаної практики Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням визначеного позивачем змісту позовних вимог, суд вважає, що визнання відповідачем позову суперечить закону, а тому дійшов висновку про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову.

З метою забезпечення реалізації прав сторін, суд вважає за можливе відкласти підготовче засідання, про що повідомити учасників справи.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 43, 197, 198, 200, 206, 259 261, 263 ЦПК України, суд

ухвалив:

У прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 , поданого представником адвокатом Васюком Дмитром Геннадійовичем, до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна в натурі відмовити.

Підготовче засідання в справі відкласти на 18 листопада 2025 року 08-30 год., про що повідомити учасників справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на вебадресі сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет - http://ng.cn.court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Шевченко