Справа № 308/8567/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 жовтня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Субота Михайло Іванович, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 квітня 2025 року, постановлену суддею Бенца К.К., в справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи на стороні позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , третя особа на стороні відповідача Управління Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради про скасування повідомлення на початок виконання будівельних робіт

встановив:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи на стороні позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , третя особа на стороні відповідача Управління Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради про скасування повідомлення на початок виконання будівельних робіт.

Позов мотивує тим, що 21.10.2019 Управління містобудування та архітектури видало забудовнику ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 містобудівні умови №211-М на реконструкцію частини житлового будинку з розширенням та виділенням в окреме будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі отриманих містобудівних умов відповідачі зареєстрували 03.07.2020 повідомлення про початок виконання будівельних робіт ЗК №76. У цьому повідомленні визначено, що реконструкцію частини житлового будинку з розширенням та виділенням в окреме будинковолодіння здійснюється на підставі містобудівних умов та обмежень від 21.10.2019 №211-М.

Позивачка є власницею квартири АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,091 кв. м. кадастровий номер №:05:002:0112 по сусідству з об`єктом будівництва, що підтверджується копіями витягів доданих до матеріалів справи.

Вказане нерухоме майно знаходиться впритул до належної відповідачам квартири та об`єкту будівництва та є частиною багатоквартирної забудови, де співвласниками квартири АДРЕСА_3 є спільна стіна. Видача містобудівних умов на підставі яких проводиться процедура будівництва безпосередньо зачіпають права та інтереси позивачки, оскільки органом ДАБК оскаржуване повідомлення надано без належних на те підстав та за переліку документів, які не надають прав на виконання будівельних робіт.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.07.2024 позовну вимогу в частині зобов?язання ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відновити стан земельної ділянки в АДРЕСА_4 кадастровий номер земельної ділянки 211010000:05:001:0091 у стан до початку виконання будівельних робіт а саме демонтувати розпочате будівництво на ділянці, (фундамент частину стіни які розташовані за межами сформованої квартири загальною площею 53.40 м.кв та житловою площею 39.20 м.кв.) залишено без розгляду.

28.01.2025 від представника позивачки, адвоката Шпуганича В.П. надійшла заява про відкладення розгляду справи в якій було долучено постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2025 у справі №308/9341/21 у якій касаційний суд визначив юрисдикційність спору до адміністративного суду.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 квітня 2025 року, провадження у справі закрито.

Суд вказав, що у даній справі, предметом спору є скасування повідомлення на початок виконання будівельних робіт яке зареєстровано Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради 03 липня 2020 року ЗК№76 реконструкція частини житлового будинку з розширенням та виділенням в окреме будинковолодіння в АДРЕСА_5 забудовники ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_1 оскаржує повідомлення на початок виконання будівельних робіт з мотивів недотримання Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради і ВК Ужгородської міської ради процедури їх надання, посилається на порушення положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

З огляду на викладене, суд, враховуючи суб`єктний склад сторін (Управління Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради і ВК Ужгородської міської ради здійснюють публічно-владні управлінські функції), предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності, вважає, що захист прав та інтересів ОСОБА_1 від наявних на її думку порушень з боку суб`єкта владних повноважень, якщо ці порушення полягають у недотриманні процедури чи порядку прийняття оспорюваних документів, є завданням адміністративного судочинства.

Отже, спір позивача є публічно-правовим, а тому, належить до юрисдикції адміністративного суду.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Субота М.І., подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що не є спором між учасниками публічно-правових відносин, спір, у якому відповідач, приймаючи оскаржуване рішення (дію чи бездіяльність) не мав публічно-правових відносин саме з позивачем, а прийняте відповідачем рішення (дія чи бездіяльність), зокрема, із питання щодо надання (погодження) документації із містобудування, стосувалось іншої особи, а не позивача.

Помилковим є посилання на справу №308/9341/21, оскільки в цій справі ОСОБА_5 оскаржувала містобудівні умови і обмеження, а у справі №308/8567/20 спір виник між позивачем та відповідачами як власниками майна та Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, який здійснює делеговані повноваження визначені Законом України «Про регулювання містобудівельної діяльності».

Крім цього, суд першої інстанції не врахував вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі, оскільки мав роз`яснити позивачеві його право протягом десяти днів з моменту отримання ухвали звернути до суду із заявою про направлення справи до відповідного суду адміністративної юрисдикції. Незважаючи на викладене суд не дочекавшись набрання ухвалою законної сили скасував заходи забезпечення позову.

Щодо процесуальних порушень допущених судом першої інстанції, то такий постановив ухвалу у відсутності позивачки та її представника. 07.04.2025 від адвоката Шпуганича В.П. надійшла заява про припинення представництва інтересів позивачки, однак суд першої інстанції проігнорував даний факт та постановив оскаржувану ухвалу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ємчук Л.В., зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги зворотного не доводять.

Вказує, що позовну вимогу про зобов`язання відповідачів вчинити певні дії було залишено без розгляду ухвалою суду першої інстанції від 05.07.2024, а тому залишилась позовна вимога про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Таке оскаржується з мотивів недотримання Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради і Виконавчого комітету Ужгородської міської ради процедури їх надання з порушенням вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Цілком релевантним є врахування судом першої інстанції висновків та мотивів викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2025 у справі №308/9341/21, оскільки в межах даної справи ОСОБА_5 також оскаржувала містобудівні умови та обмеження і повідомлення про початок виконання будівельних робіт. А оскільки суд в межах даної справи прийшов до висновків, що такий спір є публічно-правовим, то суд першої інстанції прийшов до правильних висновків щодо закриття провадження у справі керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У дане судове засідання учасники справи не з`явились.

Від адвоката Ємчук Л.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її участю в Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області кримінальної справи №303/7706/25.

Інших заяв або клопотань на адресу апеляційного суду не надійшло.

Відповідач ОСОБА_5 повідомлена належним чином шляхом отримання нею судової повістки поштовими засобами зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення від 20.06.2025.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_2 повідомлялися шляхом надіслання судових повісток поштовими засобами зв`язку, однак такі повернулися 03.07.2025 з відміткою «За закінченням терміну зберігання».

Однак, адвокат Ємчук Л.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 повідомлена належним чином, зокрема електронною судовою повісткою в особистому кабінеті підсистеми «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу від 16.06.2025 (Т2 а.с.229).

З урахуванням того, що адвокат Ємчук Л.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 повідомлена належним чином, то слід вважати, що особи в інтересах яких вона діє також повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідач Виконавчий комітет Ужгородської міської ради повідомлені шляхом доставки електронного документу в особистий кабінет підсистеми «Електронний суд», що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 16.06.2025 (Т2 а.с.230).

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Субота М.І. повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку електронного документу в особисті кабінети підсистеми «Електронний суд» (Т2 а.с.227,228).

З приводу заявленого клопотання про відкладення розгляду справи апеляційний суд вважає, що підстави для відкладення такої відсутні зважаючи на незначну складність справи та повідомлення всіх сторін спору про дане судове засідання. Надання переваги суду нижчої інстанції не є підставою для відкладення розгляду справи в апеляційному суді.

У зв`язку з тим, що сторони по справі не з`явились, однак такі були повідомлені про судове засідання належним чином, а матеріалів справи достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, то таку слід вирішити по суті.

Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлено, що з матеріалів справи вбачається спір між ОСОБА_1 та Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третіми особами на стороні позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , третьою особою на стороні відповідача Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради про скасування повідомлення на початок виконання будівельних робіт та зобов`язання вчинити певні дії.

25.10.2021 позивач ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про зупинення провадження у справі у зв`язку з розглядом справи №308/9341/21 та до моменту вирішення даної справи по суті.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2021 подану позивачкою заяву задоволено та зупинено провадження у справі до моменту вирішення справи №308/9341/21 по суті.

09.04.2024 від відповідачки ОСОБА_2 надійшло клопотання про поновлення провадження у справі у зв`язку з ухваленням постанови Закарпатським апеляційним судом від 27.03.2024 у справі №308/9341/21.

19.04.2024 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області провадження у справі поновлено.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.07.2024 закрито підготовче провадження у справі, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідачів вчинити певні дії залишено без розгляду.

28.01.2025 від адвоката Шпуганича В.П., яки діяв від імені ОСОБА_1 , надійшла заява про врахування постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2025 у справі №308/9341/21.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.04.2025 закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

При визначенні питання належності спору до юрисдикції суду постає питання: чи підлягає спір вирішенню судами, тобто чи є він юридичним у розумінні статті 124 Конституції України, якщо так, то до юрисдикції якого суду належить вирішення такого спору.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

У своїх доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не роз`яснив їй право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства, а також скасував заходи забезпечення позову, а також не дочекався набрання ухвалою законної сили.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги з огляду на наступне.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції в резолютивній частині такої роз`яснює право ОСОБА_1 звернутися до окружного адміністративного суду.

Статтею 255 ЦПК України не передбачено обов`язок суду першої інстанції роз`яснювати стороні спору її право на звернення до суду в межах адміністративного судочинства.

З приводу скасування заходів забезпечення позову, то суд першої інстанції керувався положеннями ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України, в яких зазначається, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Тобто, суд правомірно скасував заходи забезпечення позову, які були вжиті судом в даній справі раніше, проте, відповідно до ч. 10 ст. 158 ЦПК України такі зберігають свою дію до моменту набрання законної сили оскаржуваною ухвалою суду.

Щодо процесуальних порушень позивачка зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без її участі та без участі її представника. Суд проігнорував заяву адвоката Шпуганича В.П. від 07.04.2025 про припинення представництва інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції.

Проте, такі доводи апеляційної скарги не відповідають дійсності, оскільки після подання адвокатом Шпуганичем В.П. 07.04.2025 заяви про припинення представництва інтересів позивачки та вступ у справу адвоката Суботи М.І., адвокат Субота М.І. не подав відповідну заяву про вступ у справу як представника позивачки та відкладення розгляду справи у зв`язку з цим. ОСОБА_1 знала про судове засідання від 11.04.2025, оскільки прямий обов`язок адвоката полягає в повідомленні його довірителя про судові засідання, а також ОСОБА_7 був повідомлений, з чого слідує, що його довірителька знала про дату, час та місце судового розгляду, але в судове засідання не з`явилась.

Щодо доводів, які стосуються безпідставності закриття судом першої інстанції провадження у справі, оскільки висновки та мотиви викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2025 у справі №308/9341/21 не є релевантними до даної справи, слід зазначити наступне.

Так, у вищезгаданій справі №308/9341/21 ОСОБА_5 звернулася з позовом до Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , про визнання недійсними містобудівних умов та обмежень, скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

У своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2025 у справі №308/9341/21 виснував, що суб`єктий склад сторін, предмет спору та характери спірних правовідносин вказує на те, що ОСОБА_5 звернулася до суду за захистом порушених прав суб`єктом владних повноважень. Тобто, в даному випадку спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У справі №308/8567/20, яка переглядається апеляційним судом, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третіх осіб на стороні позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , третьої особои на стороні відповідача Управління Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради про скасування повідомлення на початок виконання будівельних робіт та зобов`язання вчинити певні дії.

Склад сторін у справі №308/9341/21 та 308/8567/20 є подібним, зокрема тим, що відповідачем є суб`єкт владних повноважень та однією з позовних вимог було скасування, тобто оспорювання, рішень (дій) даного суб`єкта під час здійснення ним своїх управлінських функцій.

Слід зазначити, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.07.2024 закрито підготовче провадження у справі, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідачів вчинити певні дії залишено без розгляду.

Оскільки, позовні вимоги до відповідачів в частині вчинення певних дій залишено без розгляду, що було вимогою, яка мала приватно-правовий характер, то суд першої інстанції прийшов до правильних висновків щодо наявності спору публічно-правового характеру, що характеризує такий як спір адміністративного судочинства.

Отже, ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги зворотного не доводять, а тому апеляційний суд керуючись ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Субота Михайло Іванович, залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 квітня 2025 року про закриття провадження у справі, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: