Справа №: 343/2075/25
Провадження №: 6/343/34/25
У Х В А Л А

про відмову в тимчасовому обмеженні у праві виїзду за межі України

24 жовтня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Івано - Франківської області в складі:

головуючого судді Андрусіва І.М.,

з участю: секретаря судового засідання - Семків В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, подання головного державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гошовського В.В., погоджене із в.о. начальника цього відділу Соловієм В.Б., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

за участю: головного державного виконавця - Гошовського В.В.,

ВСТАНОВИВ:

головний державний виконавець Гошовський В.В. звернувся до суду із поданням, погодженим із в.о. начальника відділу Соловієм В.Б., в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України (без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №343/1822/23, виданим 08.04.2025 Долинським районним судом Івано Франківської області.

В обґрунтування подання посилається на те, що на виконанні у відділі виконавчої служби перебуває виконавче провадження №77788894, з виконання рішення суду, у цивільній справі №343/1822/23, яким з боржниці ОСОБА_1 стягнено на користь ОСОБА_2 580 766,25 грн компенсації вартості його частки у спадковому майні та 5 807,66 грн сплаченого судового збору.

В межах даного виконавчого провадження, виконавцем було вчинено такі дії: 11.04.2025 направлено боржниці ОСОБА_1 копію постанови про відкриття провадження у справі та зобов`язано подати декларацію про доходи, майно і попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей; цього ж дня боржниці ОСОБА_1 було надіслано виклик для надання нею пояснень, однак на такий вона не з`явилась; встановлено, що боржниці на праві власності належить нерухоме майно, проте звернути стягнення на таке неможливо, оскільки на нього накладено арешт в межах іншої справи; 12.09.2025, при виїзді виконавця до місця проживання боржниці, ворота домоволодіння були зачинені, у зв`язку із чим, потрапити на територію та перевірити майновий стан останньої виявилось неможливим; 07.10.2025 винесено постанову про призначення виконання щодо перевірки майнового стану боржниці, яку було надіслано останній; 15.10.2025 виїздом за місцем виконання рішення суду встановлено, що ворота домоволодіння були зачинені.

Попри вжиті виконавцем заходи, рішення суду на даний час невиконане, у зв`язку із чим, виконавець просить тимчасово обмежити боржницю ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

У судовому засіданні головний державний виконавець Гошовський В.В. подання підтримав, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що боржниця ОСОБА_1 отримує пенсію, з якої декілька разів, в межах декількох тисяч гривень, було здійснено стягнення для погашення заборгованості. Окрім цього накладено арешт на нерухоме майно ,яке належить ОСОБА_1 та не здійснено його реалізацію.

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця, вивчивши зміст подання та матеріали долучені до нього, доходить такого висновку.

Розділом VI Цивільно процесуального кодексу України встановлено порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних, зокрема, з виконанням судових рішень у цивільних справах.

Одним із заходів забезпечення виконання судового рішення є тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України (ст. 441 ЦПК України).

Суд встановив, що на виконанні у Долинському відділі державної виконавчої служби у Калуському районі Івано Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №77788894, яке було відкрито 11.04.2025, з виконання виконавчого листа №343/1822/23, виданого 08.04.2025 Долинським районним судом Івано Франківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 580 766,25 грн компенсації вартості його частки у спадковому майні та 5 807,66 грн сплаченого судового збору (а.с. 4).

11 квітня 2025 року, державним виконавцем, в рамках даного виконавчого провадження, постановою було накладено арешт на грошові / електронні кошти, які містяться на будь яких рахунках боржниці ОСОБА_1 (а.с. 5).

12 травня 2025 року було накладено арешт на все рухоме майно боржниці ОСОБА_1 (а.с. 6).

Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 7, зворотна сторона), боржниці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нерухоме майно, однак таке обтяжене у 2023 році та 2025 році (до часу відкриття даного виконавчого провадження), в межах іншої справи.

Також боржниці ОСОБА_1 на праві власності належить рухоме майно (а.с. 8), а саме причіп.

З доходів, боржниця ОСОБА_1 має пенсію у щомісячному розмірі 3 323 грн (а.с. 11).

Державним виконавцем 11.04.2025 було здійснено виклик боржниці ОСОБА_1 (а.с. 12).

Однак, даних про те, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження, виклик до державного виконавця, боржниця ОСОБА_1 отримала, подання не містить. Наявна у матеріалах подання виписка про поштові відправлення (а.с. 16) не є належним доказом, який би підтверджував вручення у встановленому законом порядку вказаних документів боржниці.

12 вересня 2025 року державним виконавцем складено акт (а.с. 18), відповідно до якого, потрапити на територію домоволодіння за місцем проживання боржниці не вдалось.

07 жовтня 2025 року державним виконавцем винесено постанову про призначення виконання (а.с. 19), відповідно до якої, постановлено проведення 15.10.2025 о 10.00 год виконавчих дій щодо перевірки майнового стану боржниці. Зобов`язано боржницю бути присутньою під час проведення даної дії. 15.10.2025 складено акт (а.с. 21) про відсутність боржниці за місцем проживання. Проте, згідно із даними поштового відстеження, дану постанову боржниця ОСОБА_1 отримала лише 18.10.2025 (а.с. 20), тобто вже після фактичного проведення виконавчої дії.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В той же час, ч. 3 ст. 441 ЦПК України передбачає, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Хлюстов проти росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013) ЄСПЛ визнав порушення статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 6 зазначеного вище Закону, встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27цього Закону.

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Системно аналізуючи вищевказані норми права, суд робить висновок про те, що задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Тобто, предметом доказування є саме факт (факти) умисних винних дій, спрямованих на ухилення боржника від виконання зобов`язань, за умови об`єктивної спроможності божника виконувати зобов`язання, відсутності перешкод для цього.

При цьому, відповідно до роз`яснень, наданих Верховним Судом України у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», у сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше. Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Суд звертає увагу державного виконавця на норму ч. 3 ст. 12 ЦПК України, якою встановлено його обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Окрім цього, звертає суд увагу і на те, що на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду боржника застосовуються не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

При цьому, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Так, суд встановив, що матеріали подання не містять доказів того, що боржниці ОСОБА_1 було належним чином вручено, як копію постанови про відкриття виконавчого провадження, так і інших постанов виконавця. Наявна в матеріалах подання виписка про поштові відправлення, в якій зазначена і боржниця ОСОБА_1 , не є належним підтвердженням того, що їй було вручено процесуальні документи виконавця, оскільки така не містить опису документів, які направлялись боржниці. Більше того, матеріалами подання підтверджується та не заперечується самим виконавцем те, що постанову про призначення виконання, якою зобов`язано боржницю ОСОБА_1 бути присутньою під час перевірки її майнового стану, остання отримала значно пізніше, ніж така дія фактично була проведена. Беззаперечно, очевидним є те, що боржниці ОСОБА_1 достовірно відомо про наявність відкритого щодо неї виконавчого провадження, однак ця обставина не може бути самостійною підставою для застосування до неї обмеження у виїзді за кордон. Як зазначив сам державний виконавець з доходу у вигляді пенсії боржниці ОСОБА_1 періодично, у незначних розмірах, стягуються кошти для погашення заборгованості, що свідчить як про те, що останній відомо про наявність в неї зобов`язань, так і про те, що нею погашається заборгованість.

Таким чином, суд зазначає, що звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це призводить до обмеження конституційного права громадянина. В поданні державним виконавцем не обґрунтовано, в чому саме, є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржниці за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню нею існуючої заборгованості. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні. Державний виконавець повинен довести факти умисного ухилення боржниці ОСОБА_1 від виконання покладених на неї виконавчим документом зобов`язань, що ним зроблено не було, а тому у задоволенні даного подання слід відмовити за безпідставністю такого.

На підставі викладеного, ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 18, 28 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України", керуючись ст. 260, 353, 441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні подання головного державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гошовського Віталія Вікторовича, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржниці ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду.

Суддя: І.М.Андрусів