Дата документу 27.10.2025
Справа № 334/8935/25
Провадження № 2-н/334/857/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Дніпровського районного суду м. Запоріжжя Бредіхін Ю.Ю., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком,

установив

22.10.2025 року до суду надійшла з заява про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком, в обґрунтування якої заявник зазначив, що боржники є власником багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2022 року по 30.09.2025 року зобов`язані були сплатити вартість наданих послуг, проте не зробили цього.

Вивчивши матеріали заяви та долучені до неї письмові докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Подана до суду заява не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України.

Суд зауважує про те, що частиною другою статті 12 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Згідно із договором про надання послуг з управління будинком № 01/03/2020-061 від 01.07.2020 на кожного співвласника покладено обов`язок сплачувати за надані управителем послуги з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до інформаційної довідки №426955064 від 15.05.2025 року, яка надана заявником, співвласниками житлового приміщення є ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 по 1/6 частині квартири АДРЕСА_2 (форма власності: спільна часткова). Але заявник просить стягнути заборгованість лише з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не по 1/6 частині заборгованості пропорційно їх часткам, а усю. У заяві представник заявника посилається на ухвалу суду про відмову у видачі судового наказу № 334/7625/25 від 22.09.2025 року, в якій зазначено, що місце проживання боржників ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у місті Запоріжжі не зареєстроване.

Щодо боржника ОСОБА_4 інформації про місце його реєстрації заявником до матеріалів справи взагалі не надано.

Разом з тим, суд позбавлений можливості об`єктивно встановити, чи дійсно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вказаний період проживали за вказаною адресою та користувались наданими послугами, оскільки вказані обставини підлягають з`ясуванню в судовому засіданні.

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Також суд зауважує, що судовий наказ є особливою формою цивільного судочинства, в межах якої суд позбавлений можливості додатково збирати докази та додатково з`ясовувати обставини правовідносин. А надані заявником докази не підтверджують безспірності вимог заявника та не можуть бути розглянуті в порядку наказного провадження.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 167 ЦПК України, за результатами заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Зазначені обставини свідчать про те, що існує підстава для відмови у видачі судового наказу, заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, таким чином відповідно до ст.165 ЦПК України у видачі судового наказу повинно бути відмовлено.

Згідно із ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст.163,165,166 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» (юридична адреса: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131В, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Особа, без участі якої було постановлено ухвалу, має право подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін