Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/1660/25

Провадження № 2/439/718/25

28 жовтня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Войтюк Т.Л.,

секретар судового засідання Полінчук С.-Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бродівського районного суду Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами в сумі 13292,71 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03.02.2022 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Відповідач уклали кредитний договір №386905974 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Кредитний договір підписано відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора MNV9ZQ29. Під час укладення кредитного договору сторонами було узгоджено всі істотні умови, зокрема розмір кредиту в сумі 6200,00 грн валюту надання, строк дії договору та порядок кредитування.

28.11.2018 року між первісним кредитором та ТОВ « Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступлене право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01, згідно з яким ТОВ «Онлайн Фінанс» отримало право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Окрім цього, 08.07.2025 року між ТОВ Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу №08/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Згідно Реєстру боржників №б/н від 08.07.2025 рокупозивач отримав право вимоги до відповідача на загальну суму 13 292,71 грн, яких: 6 198,40 грн заборгованість по тілу кредиту; 7 094,31 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості. Позивач не здійснював нарахувань за кредитним договором. Відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором не виконав.

Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Бродівського районного суду Львівської області від 01.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, судове засідання призначене на 30.09.2025 року. Також, цією ухвалою задоволено клопотання представника позивача та витребувано у АТ «А-Банк» докази, що підтверджують зарахування коштів згідно кредитного договору.

Представник позивача 30.09.2025 року в судове засіданні не з`явився. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує.

30.09.2025 року судове засідання відкладено на 28.10.2025 року у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача.

У судове засідання відповідач не з`явилася, про місце, дату і час судового засідання повідомлена належним чином.

28.10.2025 року до суду надійшла заява відповідача про визнання позову. У заяві ОСОБА_1 просила розгляд справи проводити без її участі. Крім цього, відповідач просила зменшити витрати на правничу допомогу до 2000,00 грн.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд встановив такі фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ініціювала укладення договору для отримання кредитних коштів та вказала номер картки для переказу грошових коштів, а саме: 4223-35XX-XXXX-5279, що вбачається із заявки на отримання грошових коштів в кредит від 03.02.2022 року.

03.02.2022 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Відповідачем укладено договір кредитної лінії №386905974.

Згідно з умовами кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з п.1.2. сума кредитного ліміту становить 6200,00 грн.

Відповідно до п.1.7. Кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту позичальником, а саме до 05.03.2022 р. У випадку надання першого траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором.

Пунктами 1.9.-1.9.3. визначено, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65 (три цілих шістдесят п`ять сотих) процентів річних, що становить 0,01 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним, за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.

Згідно з п.1.14.1. орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 1.3. Договору, за умови застосування до відносин між сторонами правил нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою, складає 6218 грн 60 коп. (шість тисяч двісті вісімнадцять грн. шістдесят коп.) та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 18 грн 60 коп. та суму кредиту у розмірі 6200 грн 00 коп.

Договір кредитної лінії № 386905974 від 03.02.2022 підписаний відповідачем електронним підписом , одноразовим ідентифікатором MNV9ZQ29.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ кредитних коштів відповідачу, що підтверджується доданим до справи платіжним дорученням від 03.02.2022 року на суму 6200,00 грн з призначенням платежу:переказ коштів згідно договору № 386905974 від 03.02.2022, ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_2 .

Відповідно до інформації, наданої АТ «Акцент-Банк» від 18.09.2025, картка № 455279 емітована на ім`я ОСОБА_1 . Фінансовий номер НОМЕР_3 знаходиться в анкетних даних відповідача.

На банківський рахунок відповідача зараховані коштив сумі 6200,00 грн за платіжною картою № 4323-35XX-XXXX-5279, що вбачається з платіжної інструкції № 64.128 від 03.02.2022.

Про зарахування коштів на рахунок відповідача свідчать виписки про рух коштів по рахунку з 03.02.2022 по 08.02.2022 року.

ОСОБА_1 не виконувала належним чином свої зобов`язання за кредитним договором №386905974 від 03.02.2022, відповідно у неї виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 17.05.2022 року становить 7304,89 грн.

З наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач здійснювала часткове погашення кредиту та процентів по кредитному договору. Відповідач 05.03.2022 сплатила 14,00 грн, з яких 0,98 грн за тілом кредиту та 13,02 грн процентів за користування кредитними коштами, а 30.04.2022 відповідач сплатила 0,68 грн за тілом кредиту.

У зв`язку із вчинення дій спрямованих на продовження строку користування кредитом, а саме частковою сплатою позичальником 05.03.2022 коштів у сумі 14,00 грн, строк кредитування відповідачу продовжено на 30 днів з процентною ставкою 2,10% в день, кінцева дата оплати 04.04.2022, що вбачається із Довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сформованої 15.10.2024.

28.11.2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» укладено договір факторингу №28/1118-01. У подальшому між «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» укладені додаткові угоди до договору факторингу №28/1118-01 для продовження строку дії договору, а саме: додаткову угоду №19 від 28.11.2019 року, додаткову угода №26 від 31.12.2020 року, додаткову угоду №27 від 31.12.2021 року, додаткову угоду №31 від 31.12.2022 року, додаткову угоду №32 від 31.12.2023 року.

Згідно з умовами договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» відступив права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №177 від 17.05.2022 року ТОВ «Таліон Плюс» набув право вимоги до Відповідача за кредитним договором №386905974 від 03.02.2022 на суму 7 304,89 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №38690597 від 03.02.2022, заборгованість відповідача перед ТОВ «Таліон Плюс» станом на 02.07.2022 становить 13 292,71 грн, з яких 6198,40 грн заборгованість за тілом кредиту, 7094,31 грн заборгованість за нарахованими процентами.

10.10.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №10/1024-01.

Згідно з умовами договору факторингу №10/1024-01 від 10.10.2024, ТОВ «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 10.10.2024 року ТОВ «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до Відповідача на суму 13 292,71 грн.

08.07.2025 року між ТОВ «Онлайн Фінанс» та Позивачем укладено договір факторингу №08/07/25-Е.

Згідно з умовами договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025, ТОВ «ФК «Ейс» (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнта) за плату, а клієнт відступити факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1. договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025).

Згідно з п. 1.2. договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025, перехід від клієнта до фактора прав грошової Вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс», останній прийняв Реєстр боржників, та став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Згідно Реєстру боржників до договору факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025 року Позивач набув право вимоги до Відповідача по кредитному договору № 386905974 від 03.02.2022 на суму 13 292,71 грн, з яких: 6198,40 грн прострочене тіло, 7094,31 грн прострочені відсотки.

Платіжними інструкціями № 297 від 17.07.2025, № 316 від 12.08.2025, № 319 від 13.08.2025 підтверджується оплата за відступлення права вимоги по договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025.

Доказів повного погашення заборгованості ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором - позивачем у даній справі, відповідач суду не надав. Заборгованість відповідача за кредитним договором №386905974 від 03.02.2022 року станом на 31.07.2025 становить 13 292,71 грн, з яких: 6198,40 грн прострочене тіло, 7094,31 грн прострочені відсотки, що вбачається з виписки з особового рахунку.

У зв`язку із невиконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд встановив, що між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, які регулюються такими нормами законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Застосовуючи до правовідносин зазначені норми права, суд дійшов такого висновку.

До позивача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні по договору кредитної лінії № 386905974 від 03.02.2022 на підставі договору факторингу.

Отже, між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням Договорукредитної лінії №386905974 від 03.02.2022. Відповідач, будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав кредитні документи. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. Кредитодавець за вказаними договорами виконав взяті на себе зобов`язання.

Відповідач умови договору кредитної лінії № 386905974 від 03.02.2022 належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка відповідно до розрахунків заборгованості позивача складає 13 292,71 грн.

Враховуючи, що доказів належного виконання своїх зобов`язань відповідачем суду не надано, факт отримання кредиту та розмір заборгованості відповідач не заперечує, позовні вимоги визнає, про що вказано в заяві, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредитної лінії №386905974 від 03.02.2022 у сумі 13 292,71 грн, з яких: 6198,40 грн прострочене тіло кредиту, 7094,31 грн прострочені відсотки за кредитом.

Відповідно суд доходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Судові витрати в цій справі, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 1211,20 грн та стягнути з відповідача на користь позивача 1211,20 грн сплаченого позивачем судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 7000 грн.

Відповідач просить зменшити витрати на правничу допомогу до 2000,00 грн.

На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн суду подано: Договір про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025 року; протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №09/07/25-01від 09.07.2025 року; Акт прийому-передачі наданих послуг від 17.07.2025, відповідно до якого вартість послуг адвоката становить 7000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд застосовує критерії реальності адвокатських витрат.

Як виснував Верховний Суд у справі №756/2114/17 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Верховний Суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17).

Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.

Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Виконуючи вимоги процесуального закону щодо оцінки співмірності витрат на оплату послуг з надання правничої допомоги встановленим процесуальним законом критеріям, суд вважає заявлений їх розмір таким, що не відповідає складності справи та обсягу наданих послуг та виконаних робіт, обсягу наданих послуг та іншим встановленим у ст.137 ЦПК України критеріям.

Суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними із складністю справи та іншими істотними обставинами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, необхідно стягнути 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №386905974 від 03.02.2022 року в сумі 13292 (тринадцять тисяч двісті дев`яносто дві) грн 71 к.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» витрати пов`язані з оплатою судового збору, у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 к.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 4000 (чотири тисячі) грн 00 к. витрат на професійну правничу допомогу.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» з Державного бюджету України частину судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 к., сплаченого відповідно до платіжної інструкції № 21795 від 25.08.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місцезнаходження: Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, м. Київ, 02090, ЄРДПОУ:42986956..

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2025 року.

Суддя Т.Л. Войтюк