провадження № 2-др/755/133/25
суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва заяву представника відповідача Зозулі Володимира Миколайовича про розподіл витрат на правничу допомогу, подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перфект Тім» про визнання правочину в окремій частині недійсним та укладеним внаслідок обману,
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перфект Тім» про визнання правочину в окремій частині недійсним та укладеним внаслідок обману - відмовлено.

10.10.2025 року представником відповідача Зозулею В.М. на адресу суду подано заяву (вх.№ 61408 від 13.10.2025 року), відповідно до якої заявник просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат за надання правничої допомоги, про які було заявлено відповідачем у письмовому відзиві на позовну заяву на суму 10 000,00 грн.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З огляду на ухвалення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2025 року у порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомленням сторін, що було постановлено ухвалою суду від 09 вересня 2025 року, розгляд заяви відповідача щодо вирішення судових витрат підлягає розгляду в тому самому порядку, що й судове рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. (ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України)

Згідно положень статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України, у резолютивній частині рішення зазначається, серед іншого, розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

В порядку ч. 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

При розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено, що: «Судова колегія зазначає, що КАС України (та відповідно, ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.»

Судом встановлено, що адвокат Зозуля В.М. здійснював повноваження щодо захисту прав та законних інтересів відповідача ТОВ «Перфект ТІМ» на підставі Договору про надання правової допомоги № 29.03.22.1 від 29.03.2022 року та Додаткової угоди № 1 від 19.09.2025 року, відповідно до якої сторони погодили гонорар адвоката за надання правничої допомоги у справі № 755/16739/25 у фіксованому розмірі 10 000,00 грн.

Проаналізувавши вищедосліджені докази, суд визнає доведеним понесення відповідачем витрат на правничу допомогу згідно Договору про надання правової допомоги № 29.03.22.1 від 29.03.2022 року та Додаткової угоди № 1 від 19.09.2025 року, а саме: на суму 10 000,00 грн.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, надавши оцінку наданим заявником доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з позивача судових витрат, суд дійшов висновку, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн., - що є правомірним розподілом витрат з огляду на повну відмову у задоволенні позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заява представника відповідача Зозулі Володимира Миколайовича про розподіл витрат на правничу допомогу, подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перфект Тім» про визнання правочину в окремій частині недійсним та укладеним внаслідок обману, підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 258, 263, 265, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника відповідача Зозулі Володимира Миколайовича про розподіл витрат на правничу допомогу, подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перфект Тім» про визнання правочину в окремій частині недійсним та укладеним внаслідок обману, - задовольнити.

Доповнити рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2025 року у цивільній справі № 755/16739/25 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перфект Тім» про визнання правочину в окремій частині недійсним та укладеним внаслідок обману.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перфект Тім» (Код , м. Київ, вул. Саксаганського, 121) витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 27 жовтня 2025 року.

Суддя: В.І. Галаган