Провадження № 2/638/7313/25
УХВАЛА

Іменем України

23 жовтня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Щепіхіної В. В.,

за участю секретаря судового засідання Луценка Д. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Благоустрій міста Ізюма» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова перебуває справа за позовом Комунального підприємства «Благоустрій міста Ізюма» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги.

Позивач свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач свої зобов`язання з оплати за управління будинком за період з серпня 2021 року по серпень 2025 року не виконував, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 27 940,29 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 23.09.2025 року відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про наявність поважних причин своєї неявки в суд не повідомив, заяв про відкладення судового засідання відповідач не надав, відзиву на позов не направив.

На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Звертаючись до суду з цим позовом КП «Благоустрій міста Ізюма» посилалось на невиконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань, які виникли на підставі договору, укладеного 01.07.2019 року. За період з серпня 2021 року по серпень 2025 року відповідач, який є власником нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , не сплачував вартість наданих йому послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 27 940,29 грн.

В обгрунтування позову позивач надає копію договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 4 віж 01.07.2019 року, який укладений між Комунальним підприємством «Благоустрій міста Ізюма» в особі директора Бриль Юрія Олександровича та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 в особі міського голови ОСОБА_2 , за умовами якого управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

Згідно п. 10 договору, ціна послуги з управління становить - 5,77 грн, в тому числі ПДВ 0,96 грн на місяць за 1 кв.м загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку та включає витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку відповідно до кошторису витрат на утримання будинку, прибудинкової території та винагороду управителю, що міститься у додатку 5 до цього договору.

Додатком 1 до договору є список співвласників квартир та приміщень, що перебувають у їх власності, в якому відсутні ПІБ співласників.

Водночас, з наданої Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного ресєтру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_1 є власником вбудованих підвальних приміщень під № 1 та під № 2, що складають 3/50 частини житлового будинку, загальною площею 186,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04 та нижитлових приміщень 1-го поверху № 1, 2, 3, 4 в літ. «Бн», загальною площею 256,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04.

З наданої позивачем оборотної відомості за період 01.08.2021-31.07.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 відкрито абонентський рахунок № НОМЕР_1 для оплати послуг, що надає позивач у нежитлове приміщення (магазин) за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом також отримано відповідь з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якої ОСОБА_1 з 04.05.1998 року являється фізичною особою-підприємцем. Здійснює підприємницьку діяльність за видами економічної діяльності, в тому числі надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Основний вид економічної діяльності за підсумками діяльності за рік: роздрібна торгівля в пеціалізованих магазинах електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображеня (КВЕД 47.43).

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При цьому, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі.

Аналогічна правова позиція викладене у постанові Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 17.06.2020 року у справі № 922/2246/19 та у постанові Великої палати Верховного суду від 15.05.2018 року у справі № 911/4144/16.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У свою чергу, ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна і суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена у статті 20 ГПК України.

Відповідно до частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 916/2791/16 (провадження № 12-141гс18) зроблено висновки про те, що спір є підвідомчим господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі правової норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми права, що безпосередньо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником вбудованих підвальних приміщень під № 1 та під № 2, що складають 3/50 частини житлового будинку, загальною площею 186,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04 та нижитлових приміщень 1-го поверху № 1, 2, 3, 4 в літ. «Бн», загальною площею 256,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04.

Відповідно до статей 319 та 320 Цивільного кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, у тому числі для здійснення підприємницької діяльності.

Позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та користується цими приміщеннями не з метою здійснення підприємницької діяльності. Тобто, відсутній договір про те, що він використовує вказані нежитлові та підвальні приміщення для власних побутових потреб. Навпаки, з доказів, наданих позивачем, вбачається, що ОСОБА_1 використовує спірні приміщення в підприємницькій діяльності (в цих приміприміщення розташований його магазин).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач використовував нежитлові приміщення, належні йому на праві власності, у своїй господарській діяльності, а не для власних побутових потреб, тому відносини між позивачем, який надавав послуги з управління будинком як суб`єкт господарської діяльності та відповідачем, який також на момент їх виникнення був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, відносяться до господарських і не є предметом розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем в цій справі, є господарсько-правовими, у зв`язку з чим справа не підсудна загальному суду, а спір між сторонами повинен розглядатися за правилами господарського судочинства господарським судом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст.ст.258-260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі 638/17334/25 за позовом Комунального підприємства Комунального підприємства «Благоустрій міста Ізюма» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до господарського суду з вказаними позовними вимогами до ОСОБА_1 в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя В. В. Щепіхіна