ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/246/25

Провадження № 22-ц/820/2167/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Плінська І.П.,

з участю представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий комітет Хмельницької міської ради про встановлення факту перебування на утриманні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області в складі судді Вишневського В.О. від 07 серпня 2025 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що 20 жовтня 2018 року він уклав шлюб із ОСОБА_3 . У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від попереднього шлюбу у нього є син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а у його дружини ОСОБА_6 від попереднього шлюбу є донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком якої є ОСОБА_2 (відповідач по справі).

З моменту укладення шлюбу ОСОБА_1 прийняв участь у вихованні ОСОБА_7 , яка фактично перебувала на його утриманні, проживала разом із ним, відвідувала школу, отримувала необхідне медичне обслуговування та забезпечення. ОСОБА_7 повністю забезпечена за рахунок позивача у справі.

Біологічний батько ОСОБА_2 не брав участь в утриманні дитини, що підтверджується довідками та актами. Його заборгованість по аліментах складає 29249,71 грн, що сукупно перевищує аліментні платежі за три місяці. Також дитина неодноразово проходила лікування за ініціативи ОСОБА_1 , що підтверджується виписками з лікарень.

Факт утримання ОСОБА_1 падчерки ОСОБА_7 має для позивача юридичне значення та є необхідним для підтвердження його права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За цих обставин просив встановити факт утримання ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , його падчерки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 07 серпня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та задовольнити його позов. На його думку, суд першої інстанції не взяв до уваги, що у відповідача була заборгованість зі сплати аліментів за період з 09.05.2024 року по 30.11.2024 року 29249,71 грн., що підтверджує його злісне ухилення від утримання дитини. Згідно розрахунку заборгованості станом на 01.02.2025 року заборгованість ОСОБА_2 становила 37214,42 грн. Вже під час судового розгляду відповідач погасив заборгованість по аліментах, що не спростовує його ухилення від виконання своїх обов`язків щодо утримання дитини. Суд не дав належної оцінки поданим доказам, які підтверджують утримання ним падчерки, не врахував думку дитини та показання свідків, які підтвердили викладені у позовній заяві обставини. Суд не врахував, що він є військовозобов`язаним та встановлення даного факту необхідне йому для оформлення відстрочки від призову на військову службу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», адже він фактично здійснює утримання та виховання трьох дітей.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, встановлено, що 20 жовтня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб.

Від попереднього шлюбу у позивача є син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а у його дружини ОСОБА_6 від попереднього шлюбу є донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком якої є ОСОБА_2 (відповідач по справі).

ОСОБА_7 проживає спільно з матір`ю ОСОБА_6 та ОСОБА_1 з 10 листопада 2020 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до характеристики комунального закладу «Ліцей № 13 Хмельницької міської ради» ОСОБА_7 навчається в КЗЗСО «Ліцей № 13 ХМР» з першого класу, володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні, заняття в школі відвідує регулярна, завжди охайна та доглянута. Мати ОСОБА_6 приділяє належну увагу вихованню дитини, а біологічний батько ОСОБА_2 , з її слів, участі у вихованні дитини не бере.

Згідно відповіді комунального підприємства «Хмельницький міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Хмельницької міської ради № 11-Б/01-09 від 03 травня 2024 року декларація про вибір лікаря від імені неповнолітньої дитини ОСОБА_9 укладалася матір`ю ОСОБА_6 , дитина на прийом до лікаря-педіатра на проведення щеплень згідно календаря щеплень, на огляд та консультацію приходила разом з матір`ю та її чоловіком ОСОБА_1 , який цікавився у лікаря станом здоров`я дитини, телефонував лікарю стосовно придбання лікарських препаратів.

Позивач систематично здійснював оплату харчування в школі ОСОБА_7 .

Судовим наказом Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області від 14 травня 2024 року у справі № 686/13025/24 зобов`язано відповідача ОСОБА_2 сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно у розмірі 1/4 частки всіх його видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 09 травня 2024 року і до досягнення нею повноліття.

Згідно повідомленням Ізяславського відділу ДВС у Шепетівському районі від 13 грудня 2024 року № 67044 та розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, відповідач станом на 13 грудня 2024 року має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 09 грудня 2024 року за період з 09 травня 2024 року по 30 листопада 2024 року становить 29249,71 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 сплатив заборгованість по аліментах згідно платіжних інструкцій № 5365 від 12 травня 2025 року, № 7255 від 13 червня 2025 року в сумах відповідно 10136,76 грн., 11200,93 грн. на користь стягувача ОСОБА_6 .

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в малолітньої ОСОБА_10 є батьки, які мають обов`язок з її утримання. Також позивачем не доведено, що відповідач як батько дитини з поважних причин не може забезпечити утримання своєї дитини, а тому за встановлених у цій справі обставин та мети подання заяви про встановлення факту перебування дитини на утриманні, заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про помилковість таких висновків суду є безпідставними.

Статтею ст. 51 Конституції України ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 14 СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Так, згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч.1 ст. 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

За ч. 1 ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже, суд першої інстанції правильно констатував, що закон покладає виключно на батьків обов`язок щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, які не досягли 18 років. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб.

При цьому для підтвердження утримання дитини вітчимом необхідне існування (настання) обставин, на підставі яких обсяг прав батька обмежується або припиняється.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.09.2024 року в справі № 201/5972/22 Сімейним кодексом України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини, так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо утримання дитини.

З врахуванням наведених норм права суд першої інстанції правильно констатував, що ОСОБА_1 є вітчимом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Її батьком є відповідач ОСОБА_2 , який має обов`язок утримувати свою доньку, тоді як вітчим ОСОБА_1 наділений лише правом брати участь у вихованні падчерки, яка з ним проживає, а обов`язок її утримувати виникає лише за відсутності матері та батька, або якщо вони з поважних причин не можуть надавати матеріальну допомогу.

У зв`язку з цим не має істотного значення несвоєчасна сплата ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки.

Участь позивача в утриманні дитини його дружини є його правом, а не обов`язком, тому правові підстави для встановлення факту перебування падчерки ОСОБА_7 на утриманні позивача як її вітчима відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 07 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 24 жовтня 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк