Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/5457/25
Провадження №: 2-н/332/350/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 р. м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Блажко У.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Білоус Сергій Анатолійович, про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,

ВСТАНОВИЛА:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя 13.10.2025 надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Перевіривши подану заяву та додані до неї матеріали, суддя вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено у розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 160 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Приписами ч. ч. 4, 5 ст. 163 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

ОСОБА_1 у своїй заяві зазначає, що з червня 2025 року він проживає разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого долучив до заяви копію акта про встановлення факту проживання громадянина від 10.09.2025, з якого вбачається, що «громадянин ОСОБА_3 та ОСОБА_1 фактично проживав за даною адресою ( АДРЕСА_1 ) без державної реєстрації місця проживання».

Враховуючи ці обставини, станом на дату подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів (13.10.2025) суд не має відповідних доказів на підтвердження факту проживання дитини разом із заявником за однією адресою.

Отже, наразі суд позбавлений можливості встановити дійсні обставини справи, у зв`язку з чим дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу, адже в ході розгляду справи обґрунтування заявника не знайшли свого документального підтвердження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст. ст. 165-166 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Білоус Сергій Анатолійович, про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 166 ЦПК України).

Ухвала, що постановлена в судовому засіданні у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи набирає законної сили з моменту її підписання суддею (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя У.В. Блажко