Справа № 439/610/24 Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/811/3218/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Чижа Л.М.

за участю: прокурора Германович Ю.А.,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Золочівської окружної прокуратури на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 20 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Підкамінської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на частку в середній земельній частці (паю), як на спадкове майно за законом,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Підкамінської селищної ради Золочівського району Львівської області, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 і брата, право на частку в середній земельній частці (паю) розміром 1,10 в умовних кадастрових гектарах із земель пайового фонду Вербівчицького старостинського округу Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивача ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно, в склад якого входить земельна ділянка розміром 0,15 в умовних кадастрових гектарах згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 481238, виданого Бродівською РДА 20.04.2012 і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 1452. Дана земельна ділянка знаходиться на території колишньої Вербівчицької сільської ради Бродівського району Львівської області, Позивач зазначає, що цю земельну частку (пай) розміром 0,15 в умовних кадастрових гектарах успадкували він і його рідний брат ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті спадкове майно успадкував позивач, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11.11.2019.

Вказує, що середня земельна частка (пай) по колишній Вербівчицькій сільській раді Бродівського району на даний час становить 1,25 в умовних кадастрових гектарах. Згідно із довідкою, яку видав відділ № 3 з надання адміністративних послуг головного управління Держгеокадастру у Львівській області на час розпаювання ОСОБА_3 було видано сертифікат на середню земельну частку (пай) розміром 0,15 в умовних кадастрових гектарах, хоча розмір середньої земельної частки (паю) по колишній Вербівчицькій сільській раді становить 1,25 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до довідки, яку видав архівний відділ Золочівської РДА, площа присадибної ділянки у ОСОБА_3 відсутня.

Позивач вважає, що його мама ОСОБА_3 недоотримала земельну ділянку розміром 1,10 в умовних кадастрових гектарах. Оскільки на території Вербівчицького старостинського округу є в наявності землі пайового фонду площею 3,05 гектарів, позивач вважає, що має право на визнання права на частку в середній земельній частці (паї) розміром 1,10 умовних кадастрових гектарах, як на спадкове майно за законом.

На підставі наведеного просив задовольнити його позов.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 20.05.2024 позов задоволено.

Визнано право на частку в середній земельній частці (паї) розміром 1,10 в умовних кадастрових гектарах із земель пайового фонду Вербівчицького старостинського округу Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області за ОСОБА_1 , як на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду оскаржила Золочівська окружна прокуратура.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції, задовольняючи вказаний позов, керувався нормами ст. 1 Закону України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», пунктами 2, 5 та 6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та п.17 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України. Однак, Земельний кодекс України та інші нормативно-правові акти не передбачають компенсації різниці між фактичним розміром паю спадкодавця і середнім розміром паю в господарстві. Спадкоємець успадковує ту частку, яка належала спадкодавцеві, без можливості претендувати на додаткові гектари. Однак, судом необґрунтовано прийнято до уваги довідку Підкамінської селищної ради №14 від 10.01.2024 щодо розміру середньої земельної частки (паю), що становить 1,25 умовних гектарів, та резервного пайового фонду - 3,05 га, що стало підставою для визнання за ОСОБА_1 права на частку в середній земельній частці (паю) у розмірі 1,10 в умовних кадастрових гектарах. Інших достовірних та належних доказів щодо встановлених та затверджених розмірів земельних часток (паїв) по КСП «Україна» сторонами цивільної справи не було надано, внаслідок чого судом безпідставно покладено в основу своїх висновків - довідку Підкамінської селищної ради №14 від 10.01.2024. Визнаючи таке право за ОСОБА_1 , судом фактично надано можливість останньому двічі скористалась правом на виділення земельної частки (паю) від одного спадкодавця ОСОБА_3 , що є недопустимим з точки зору законності та справедливості відносно інших осіб, які отримали право на один земельний пай, що порушує рівноправність у суспільстві. Враховуючи, що ОСОБА_1 раніше вже успадкував від своєї матері ОСОБА_3 земельну частку (пай) 0,15 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифікату про надання права земельну частку (пай) серії РН №481238, то позивач фактично реалізував своє право на спадкування майнового права на земельну частку (пай) від спадкодавця ОСОБА_3 . Таким чином суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, неправильно та неповно встановив обставини, які мають значення для справи, що призвело до порушення судом процесуальних вимог ч.4 ст.206 ЦПК України щодо прийняття заяви відповідача про визнання позовних вимог, що суперечать закону та порушує інтереси держави та суспільства в особі Підкамінської територіальної громади. Оскільки між сторонами фактично відсутній спір про право, а у позивача відсутні будь-які документи, що посвідчують його права як власника або правонаступника такої власності, відтак й судом в подальшому було безпідставно здійснено захист його прав шляхом визнання права на майно. Підкамінська селищна рада Золочівського району відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є органом місцевого самоврядування в Україні, що представляє Підкамінську територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Безпідставне вибуття земельної ділянки із комунальної власності Підкамінської територіальної громади буде порушувати вказані державоохоронні принципи, чим будуть порушені інтереси держави та населення територіальної громади. Золочівська окружна прокуратура не брала участі у розгляді вказаної вище цивільної справи та про можливе порушення інтересів держави рішенням Бродівського районного суду Львівської області стало відомо під час безпосереднього ознайомлення з матеріалами справи 23.09.2024, про що свідчить відповідна відмітка. Підкамінська селищна рада Золочівського району Львівської області як орган, уповноважений державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, такого захисту не здійснює.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор Германович Ю.А. підтримала апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 заперечив проти задоволення скарги. Представник Підкамінської селищної ради Золочівського району Львівської області у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, тому його неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.07.2012 спадкоємцями майна ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_4 у рівних частках. До складу спадкового майна входило право на земельну частку (пай) розміром 0,15 в умовних кадастрових гектарах відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 481238, виданого Бродівською РДА від 20.04.2012 і зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 1452.

Після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач успадкував спадкове майно, яке залишилося після його смерті, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11.11.2019, зареєстрованим в реєстрі за № 2514; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №189063028.

Згідно з довідкою, яку видав відділ № 3 з надання адміністративних послуг головного управління Держгеокадастру у Львівській області на час розпаювання ОСОБА_3 видано сертифікат на середню земельну частку (пай) розміром 0,15 в умовних кадастрових гектарах а.с. 20). Відповідно до довідки Підкамінської селищної ради № 13 розмір середньої земельної частки (паю) по колишній Вербівчицькій сільській раді становить 1,25 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 22).

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач покликався на те, що його мама недоотримала земельну ділянку розміром 1,10 в умовних кадастрових гектарах, тому він має право на таку в порядку спадкування за законом після її смерті, з чим погодився суд першої інстанції.

Однак колегія суддів з цими доводами погодитись не може з огляду на таке.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення права власності в нотаріальному порядку (див. постанову Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 450/3258/17 (провадження № 61-13688св21)).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Разом з тим, спадкоємцю може належати в порядку спадкування лише те майно, право на яке за життя набув спадкодавець.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 332/2880/18 (провадження № 61-11768св20).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, спадкодавцю ОСОБА_3 на момент смерті належала земельна ділянка розміром 0,15 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 481238, виданого Бродівською РДА від 20.04.2012, яку успадкував позивач у справі.

При цьому жодних доказів того, що мама позивача за життя у встановленому законом порядку набула право на земельну ділянку розміром 1,10 в умовних кадастрових гектарах, матеріали справи не містять.

Тобто, суд першої інстанції визнав за позивачем право на земельну ділянку, яка не належала спадкодавцю та, відповідно, не входила до спадкового майна, що суперечить вищенаведеним норам права.

Крім цього, суд першої інстанції не звернув увагу, що рішення про затвердження розмірів земельної ділянки частки (паю) приймались місцевими районними державними адміністраціями, а не органами місцевого самоврядування, зокрема, Підкамінською селищною радою.

Колегія суддів погоджується із доводами прокурора, викладеними в апеляційній скарзі, про те, що безпідставне вибуття земельної ділянки із комунальної власності Підкамінської селищної ради буде порушувати інтереси держави та населення територіальної громади.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Золочівської окружної прокуратури задовольнити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 20 травня 2024 року скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Підкамінської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на частку в середній земельній частці (паю), як на спадкове майно за законом відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 24.10.2025

Головуючий

Судді