Провадження № 2/127/6447/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Мельник А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниця в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони по справі перебували у фактичному шлюбі та у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . На адний час відносини між позивачем та відповідачем зіпсувалися, позивачка з дитиною проживає окремо від відповідача та дійти спільної згоди щодо матеріального утримання доньки сторони не можуть. Відповідач на свій розсуд допомагає коштами, але дана допомога є непостійною. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду з вимогами про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки доходу відповідача, щомісячно, до досягнення донькою повноліття.

Ухвалою суду від 22.09.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

26.09.2025 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоілків.

Ухвалою суду від 30.09.2025 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

15.10.2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги він не визнає у повному обсязі з огляду на наступне. Зазначив, що спору між сторонами щодо матерільного забезпечення дитини немає, оскільки відповідач добровільного та добросовісно допомає дитині матеріально. Основною причиною сварки між сторонами стало неможливість відповідача задовольнити особисті надмірні бажання позивачки - подарувати автомобіль, опатити круїз за кордон. Відповідач постійно бачиться з дитиною, купує їй речі, продукти харчування, оплачує гуртки. Таким чином, він не ухиляється від сплати аліментів, бажає допомагати позивачці у вихованні та матеральному утриманні дитини. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав у повному обсязі, зазначив, що у примусовому порядку стягувати аліменти не має підстав, оскільки він добросовісно виконує батьківські обов`язки та надає кошти на утримання дитини.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 . Батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.5-8).

Відповідно до Довідки №6137/КВ/19-671/Н від 23.05.2022 року Посольства України в Республіці Польща ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована громадянкою України (а.с.9).

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.10.2023 року позов ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про визнання батьківства задоволено. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась у м. Варшава (Республіка Польща), мати якої є ОСОБА_1 . Змінено прізвище ОСОБА_7 з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ». (а.с.17-19).

В судовому засіданні встановлено, що на даний час сторони не підтримують шлюбні відносини та проживають окремо. Дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю.

При цьому, відповідач вказав, що він добровільно надає позивачці кошти на утримання дитини, тому правових підстав для стягнення у примусовому порядку аліментів відсутні. Надав суду відповідні докази.

Відповідно до Довідки №70 від 02.10.2025 року про нарахування заробітної плати ОСОБА_2 працює в КП «Вінницяоблводоканал» на посаді інженера-енергетика. Сума чистого доходу за період з січня по грудень 2024 року складає 224 287,80 грн (а.с.43,91).

Відповідно до Розрахунку витрат за жовтень 2025 року на дитину ОСОБА_10 у період з 07.10.2025 року по 20.10.2025 року ОСОБА_2 витратив 6 768,91 грн. Витрати склада.ться з: продуктів харчування, книги, ліки, розмальовки, засоби гігієни, дитячі гуртки, взуття, що підтверджується відповідним чеками (а.с.42, 45-52,61,82-84)

Також на потреби дитини ОСОБА_2 у період червень-вересень 2025 року було сплачено кошти у садочок та інші потреби дитини (а.с.62-81).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. (ч. 1 ст. 181 СК України).

Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька або у твердій грошовій сумі.

Стаття 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч. 2 ст. 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи те, що позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у частці від доходу відповідача, з урахуванням положень статті 181 СК України, розмір аліментів слід визначити у частці від доходу відповідача.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При винисені рішення суд звертає увагу на наступне.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Подавши свої докази, відповідач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З досліджених доказів наданих суду вбачається, що відповідач ОСОБА_2 добровільно надає кошти позивачці ОСОБА_1 на утримання їхньої спільної дитини ОСОБА_7 . При цьому, суд звертає увагу, що звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини є її правом. Позивачка бажає отримувати від відповідача фіксовану суму аліментів щомісячно на потреби дитини та її утримання.

Разом з тим, відповідачем не подано суду доказів, які б свідчили про його неможливість сплачувати аліменти у розмірі частки від його доходу, а навпаки, вказав про його бажання та моживість матеріально утримувати доньку.

Тому, враховуючи вікову категорію дитини та звичайні її потреби, суд вважає, що розмір аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, є необхідним та достатнім для утримання неповнолітньої доньки від одного з батьків, враховуючи матеріальне становище відповідача, який має змогу сплачувати визначений судом розмір аліментів.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Дана правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 462/4973/15-ц.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також враховуючи що відповідно до ч.2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору, згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в сумі 1 211,20 грн. на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 279, 263-265 ЦПК України ст.ст. 150, 181, 182, 183, 184, 191, Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх доходів ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.09.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на користь держави.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити рішення до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущенного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 27.10.2025 року.

Суддя: