Справа №243/417/25
Провадження №2/243/484/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Соловйової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Малахової К.Р., Коваленка В.В., Рудь

Ю.М.

Учасники справи:

від позивача: не з`явився

від відповідачів: не з`явилися

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державний нотаріус Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федина Аліна Михайлівна про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

13.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що мати позивача ОСОБА_3 перебувала на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», щомісячні страхові виплати відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, тому позивач звернувся до державних нотаріальних органів України щодо отримання неодержаних за життя спадкодавця пенсійних виплат та щомісячних страхових виплат. 25 вересня 2024 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії в сумі 187 377 грн. 07 коп. за період з серпня 2021 року по серпень 2023 року. На численні запити щодо надання інформації про недоотримані суми пенсійних виплат з серпня 2014 р. відповідачем інформації надано не було. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними і такими, що порушують конституційні права на отримання спадщини у вигляді недоотриманої пенсії. З наведених підстав позивач просить суд зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити йому спадщину у вигляді недоотриманої пенсії за життя спадкодавця ОСОБА_3 на суму 187 377 грн. 07 коп.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сформувати та направити до державного нотаріуса Федина А.М. для включення до складу спадщини ОСОБА_3 відповідну довідку із врахуванням усієї суми недоотриманої нею пенсії за період з серпня 2014 р. по липень 2021 року без обмеження будь-яким строком.

Крім того, при житті мати позивача отримувала щомісячні страхові виплати відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Після смерті матері на запит нотаріуса відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області не надано нотаріусу відомостей про суми щомісячних страхових виплат недоплачених матері, свідоцтво на ці кошти йому не видано. У грудні 2023 року позивач звернувся до цього відповідача із запитом щодо виплати йому недоотриманих щомісячних страхових виплат, які за життя не були отримані матір`ю. На цей запит відповідач повідомив, що матір у липні 2014 року була позбавлена вказаних виплат. У зв`язку із тим, що вона не зверталась із заявою про поновлення щомісячних страхових виплат, позивач не має права на отримання цих виплат. Копію рішення про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_3 відповідач не надав, мотивуючи відмову відсутністю особової справи. Припинення виплати щомісячних страхових виплат з наведених підстав позивач вважає незаконним, тому просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області сформувати та направити до державного нотаріуса Федина А.М. для включення до складу спадщини ОСОБА_3 довідку із врахуванням усієї суми недоотриманих щомісячних страхових виплат за період з липня 2014 року по дату її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 без обмеження будь-яким строком.

Ухвалою суду від 06.02.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 14.05.2025 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду.

У встановлений судом строк відповідач, Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов по суті не визнав з таких підстав.

ОСОБА_3 перебувала на обліку та отримувала щомісячні страхові виплати в Донецькому міському відділенні в Куйбишевському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З 1 липня 2014 року відділення припинило здійснення виплати нарахованих ОСОБА_3 сум щомісячних страхових виплат в зв`язку з тим, що Державне казначейство України не здійснювало свої повноваження на території м. Донецька через окупацію міста. Оскільки ОСОБА_3 не зверталася до робочих органів Фонду соціального страхування України за продовженням раніше призначеної щомісячної страхової виплати як внутрішньо переміщена особа, на виконання рішення Адміністративної комісії ВД ФССНВУ від 11 листопада 2015 року нарахування щомісячних страхових виплат потерпілій припинено з 1 січня 2015 р. Згідно з додатком 29.1 «Розшифровка інших поточних зобов`язань по розрахункам з депонентами по виплатах потерпілим станом на 1 квітня 2023 р.» до передавального акту, укладеного між УВД ФССУ в Донецькій області та Пенсійним фондом України, та інформацією АС «Реєстр потерпілих» сума нарахованих, але невиплачених ОСОБА_3 щомісячних страхових виплат за період з 1 липня 2014 року по 30 листопада 2015 року становить 3463 грн. 06 коп. За період з 1 грудня 2015 року по 19 серпня 2023 року щомісячні страхові виплати потерпілій не нараховувалися, заборгованість за зазначений період відсутня. Згідно актів прийому-передачі паперова справа ОСОБА_3 або окремі документи з неї до ГУ ПФУ в Донецькій області не передавалися.

ОСОБА_3 перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька та отримувала пенсію в разі втрати годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії проведена по 31 липня 2014 року Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 р. затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією» м. Донецьк віднесено до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України з 7 квітня 2014 р. Відповідно до п. 2 Тимчасового Порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 квітня 2014 р. №595, у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади. Пунктом 8 вказаного Порядку передбачено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Пенсія за період з 1 серпня 2014 року по 31 серпня 2023 р. ОСОБА_3 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки пенсіонерка до територіальних органів Пенсійного фонду України на територію, підконтрольну українській владі, за поновленням виплати пенсії особисто не зверталась, паперова пенсійна справа відсутня. Крім того, Пенсійний фонд України згідно з п. 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. №280 входить до системи органів виконавчої влади і здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Відповідно до п. 12 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 р. №28-2 управління Пенсійного фонду України є самостійними юридичними особами, мають самостійний баланс, рахунок в органах Державної казначейської служби України та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Територіальні управління з урахуванням ст.ст. 91, 96 ЦК України, мають самостійні права і обов`язки, а також несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями. Згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька не перебуває в процесі припинення, Головне управління не є правонаступником прав та обов`язків означеного управління. На запит Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області від 12 грудня 2023 р. електронну пенсійну справу ОСОБА_3 вивантажено до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області для виплати допомоги на поховання, де вона перебуває на обліку по теперішній час.

У відповідних обставинах Верховним Судом в постанові від 16 грудня 2020 р. у справі № 428/12730/19 висловлено правову позицію, згідно якої при вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.

Оскільки щомісячні страхові виплати за період з 1 грудня 2015 року по 19 серпня 2023 року та пенсія за життя ОСОБА_3 за період з 1 серпня 2014 року по 31 серпня 2023 року не нараховувались, підстави для включення до складу спадщини будь-яких сум, які не були нараховані за життя спадкодавця, відсутні.

Подібний за змістом висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 26 лютого 2020 р. у справі № 243/2404/19-ц, від 14 квітня 2020 р. у справі № 431/6232/16-ц, від 9 грудня 2020 р. у справі № 243/9613/19-ц.

На підставі викладеного представник відповідача вважає, що підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області надав відзив, в якому заперечує проти позовних вимог у зв`язку з тим, що вимога щодо нарахування є безпідставною , оскільки за період з серпня 2021 по серпень 2023 пенсіонера ОСОБА_3 , яка померла, була нарахована. Щодо зобов`язання направити до державного нотаріуса Федина А.М. для включення до складу спадщини ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідну довідку із врахуванням усієї суми недоотриманої пенсії померлої пенсіонерки за період з серпня 2014 по липень 2021, вважає, що така за вказаний період не обліковується за матеріалами пенсійної справи, відповідно не може ставитись питання про включення до складу спадщини. Також, неможливо надати відповідну довідку, яку витребовує суд своєю ухвалою від 06.02.2025.

Позивач та його представник надали заяву про розгляд справи без їх участі, наполягають на задоволенні позовних вимог.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в судове засідання не зв`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки не пояснив.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в судове засідання не зв`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки не пояснив.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державний нотаріус Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федина Аліна Михайлівна у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням з точки зору їх належності, допустимості, достовірністю кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 24 листопада 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління юстиції, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його матір`ю в свідоцтві вказана ОСОБА_4 .

Копією свідоцтва про смерть, виданого 7 грудня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління юстиції, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Донецьку.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 заповіту не залишила, в зв`язку з чим спадкування здійснюється за законом.

Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно вимог до ч. 1 ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правовідносини у сфері спадкування регулюються нормами глави 84 ЦК України. Так, положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, за нормами ст. 1217 ЦК України.

До складу спадщини, як встановлено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

У судовому засіданні встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є її син ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження.

Відповідно до положень ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Нормами ст. 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємець першої черги ОСОБА_1 відповідно до положень ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину, звернувшись 5 січня 2024 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

12 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складається з неотриманої за життя пенсії, регресних виплат за шкоду, заподіяну здоров`ю, а також грошові вклади.

Копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25 вересня 2024 року державним нотаріусом Першої Івано-франківської державної нотаріальної контори, спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з недоотриманої пенсії в сумі 187 377 грн. 07 коп. за період з серпня 2021 року по серпень 2023 року, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області від 2 вересня 2024 р. за № 0900-0401-8/47469, є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

У судовому засіданні встановлено, що вказану суму Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області до цього часу позивачеві не виплатило, чим порушило його права і охоронювані законом інтереси.

Для захисту порушеного права позивача суд відповідно до ст. 16 ЦК України вважає за необхідне зобов`язати вказаного відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 спадщину у вигляді недоотриманої пенсії за життя спадкодавця ОСОБА_3 на загальну суму 187 377 грн. 07 коп., повністю задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині.

Вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області сформувати та направити до державного нотаріуса Федина А.М. для включення до складу спадщини ОСОБА_3 відповідну довідку із врахуванням усієї суми недоотриманої пенсії померлої пенсіонерки ОСОБА_3 за період з серпня 2014 року по липень 2021 року, без обмеження будь-яким строком; про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області сформувати та направити до державного нотаріуса Федина А.М. для включення до складу спадщини ОСОБА_3 відповідну довідку із врахуванням усієї суми недоотриманих щомісячних страхових виплат за період з липня 2014 р. по дату смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без обмеження будь-яким строком, задоволенню підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зазначених в ст. 1219 ЦК України, зокрема: право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 перебувала на обліку та отримувала щомісячні страхові виплати в Донецькому міському відділенні в Куйбишевському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З 1 липня 2014 року по 30 листопада 2015 року відділення припинило здійснення виплати нарахованих ОСОБА_3 сум щомісячних страхових виплат у зв`язку з тим, що Державне казначейство України не здійснювало свої повноваження на території міста Донецька через окупацію міста; до робочих органів Фонду соціального страхування України за продовженням раніше призначеної щомісячної страхової виплати вона не зверталася. За період з 1 грудня 2015 року по 19 серпня 2023 року щомісячні страхові виплати потерпілій не нараховувалися з тих же причин.

Вказані дії органу Фонду соціального страхування України суд вважає незаконними з огляду на таке.

Відповідно до ст. 27 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні, виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено: а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості; б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність; в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи; г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування; д) в інших випадках, передбачених законами.

Порядок нарахування, проведення страхових виплат регламентується Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 1 січня 2015 року Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Цими законами, зокрема, передбачені підстави припинення страхових виплат.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції, яка діяла на день припинення ОСОБА_3 нарахованих щомісячних страхових виплат (1 липня 2014 р.) страхові виплати і надання соціальних послуг може бути припинено: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, дається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Аналогічні підстави припинення щомісячних страхових виплат передбачено в ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в редакції, яка діяла на день припинення нарахування і виплати ОСОБА_3 щомісячних страхових виплат (станом на 1 грудня 2015 р.).

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції від 1 січня 2023 року здійснення страхових виплат і надання соціальних послуг припиняються: 1) якщо потерпілим є особа, якій оформлено документи для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що страхові виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості ; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від реабілітації у сфері охорони здоров`я чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) у разі смерті отримувача страхових виплат; 7) у разі добровільної відмови від страхової виплати потерпілим або особами, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого; 8) в інших випадках, передбачених законом.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про відсутність таких підстав припинення щомісячних соціальних виплат як припинення діяльності Державного казначейства України на окупованих територіях; відсутність у особи реєстрації як внутрішньо переміщеної; не звертання особи до робочих органів Фонду соціального страхування України за продовженням раніше призначеної щомісячної страхової виплати.

Згідно п. 9 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції від 1 січня 2023 року та в редакції Закону від 28 грудня 2014 р. особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» в редакції Закону від 20 жовтня 2014 року внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Аналогічне визначення поняття внутрішньо переміщеної особи міститься в ч.1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» в редакції Закону від 24 грудня 2015 року.

1 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», якою визначено порядок надання соціальних послуг деяким категоріям осіб, а також рекомендовано правлінням фондів соціального страхування протягом 15 днів з дати набрання чинності цією постановою прийняти власні нормативно-правові акти, необхідні для її виконання.

11 грудня 2014 року правління Фонду соціального страхування на виконання постанови Кабінет Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №531, прийняло постанову № 20 «Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції» (далі Порядок №20). В преамбулі цієї постанови зазначено, що вона прийнята з метою забезпечення безперервності та першочерговості одержання щомісячних страхових виплат та медико-соціальних послуг потерпілими на виробництві (членами їх сімей), які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції.

За змістом п. 1 вказаного Порядку №20, він поширюється на фізичних осіб, які постійно проживають в Україні, яких змусили або які самостійно покинули своє місце проживання внаслідок (або з метою уникнення) негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру і які мають право на страхові виплати та страхові витрати на медичну і соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», за фактичним місцем проживання (перебування) (якщо страховий випадок настав до моменту переміщення).

Відповідно до пункту 2 цього Порядку №20 особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Вказані підзаконні акти регулюють особливості виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам, однак вони не є законами, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено законами.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Донецьку, який є тимчасово окупованою територією України; внутрішньо переміщеною особою не була; довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, не отримувала.

Отже, припинення Фондом соціального страхування з 1 липня 2014 року виплат нарахованих ОСОБА_3 щомісячних страхових виплат, а з 1 грудня 2015 року нарахування і відповідно виплату їй щомісячних страхових виплат, суд вважає незаконним.

Вказаний висновок суду кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 лютого 2020 р. у справі № 642/6946/18, згідно якій ненадання особі, яка не є внутрішньо переміщеною особою, довідки про взяття її на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, та не звернення цієї особи до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території з заявою про нарахування виплат, не є підставою для невиплати страхових платежів, оскільки таке права закріплене за особою положеннями Закону № 1105-ХІV (з 01 січня 2015 року в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VІІ), і може бути обмежене лише введенням воєнного чи надзвичайного стану на окремій території чи на всій території України.

Постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 р. у справі 243/13575/19 висловлено висновок про застосування норми права, згідно якому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

За змістом ч.2 ст. 416 ЦПК України у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги положення ст. 1227 ЦК України про те, що суми, зокрема, соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини, суд вважає, що спадкодавець ОСОБА_3 мала право на нарахування та виплату страхових виплат незалежно від того, чи здійснювало Державне казначейство України свої повноваження на тимчасово окупованій території України, чи зверталась вона до робочих органів Фонду соціального страхування на підконтрольній Україні території за продовженням раніше призначеної щомісячної страхової виплати, а тому позивач як спадкоємець померлої відповідно до положень ст. 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом, оскільки згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області не надано нотаріусу відомостей про суми щомісячних страхових виплат, недоплачених матері, в зв`язку з чим свідоцтво про право на спадщину на ці кошти позивачеві не видано.

З наведених вище підстав суд відповідно до положень ст. 16 ЦК України вважає за необхідне для реалізації права спадкоємця на отримання спадщини зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області сформувати та направити до Першої івано-франківської державної нотаріальної контори, в проваджені якої знаходиться спадкова справа № 4/2024 у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , для включення до складу спадщини ОСОБА_3 довідку із врахуванням усієї суми недоотриманих щомісячних страхових виплат за період з липня 2014 року по дату її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 без обмеження будь-яким строком.

При цьому суд вважає за необхідне в резолютивній частині цього рішення не вказувати прізвище державного нотаріуса ОСОБА_5 в зв`язку з можливими змінами у штаті нотаріальної контори, що не впливає на суть рішення.

Вирішуючи спір про право позивача на спадщину у вигляді недоотриманої спадкодавцем пенсії за період з серпня 2014 року по липень 2021 року, суд приймає до уваги наступне.

У судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька та отримувала пенсію в разі втрати годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії проведена по 31 липня 2014 року. В той же час, з 1 серпня 2014 року виплата пенсії ОСОБА_3 тимчасово не здійснювалась, оскільки вона до територіальних органів Пенсійного фонду України на територію, підконтрольну українській владі, за поновленням виплати пенсії особисто не зверталась. Недоотримана ОСОБА_3 пенсія за період з серпня 2021 року по серпень 2023 року Пенсійним фондом нарахована, на неї нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину.

Припинення виплати ОСОБА_3 пенсії з 1 серпня 2014 року суд вважає незаконним з огляду на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість

якого надана Верховною Радою України ( положення пункту 2 втратили чинність, як такі, що є неконституційними а підставі Рішення Конституційного Суду N 25-рп/2009 від 07.10.2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Положення ч. 3 ст. 35 вказаного Закону регламентують порядок поновлення виплати пенсії після проходження МСЕК.

Згідно зі ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати

частини доходів.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стверджує, що пенсія ОСОБА_3 з 1 серпня 2014 року не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки пенсіонерка до територіальних органів Пенсійного фонду України на територію, підконтрольну українській владі, за поновленням виплати пенсії особисто не зверталась.

Така підстава припинення виплати пенсії законодавством, зокрема ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не передбачена.

Прийняті на виконання Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» постанови Кабінету Міністрів України і виконавчих органів Пенсійного фонду України є підзаконними актами, які регулюють особливості виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, однак вони не є законами, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено законами.

Вказаний висновок суду ґрунтується на положенні, зазначеному в абз. 2 преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про те, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку, який є тимчасово окупованою територією України; внутрішньо переміщеною особою не була; довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, не отримувала.

Отже, припинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з 1 серпня 2014 року нарахування і виплати ОСОБА_3 пенсії, суд вважає незаконним.

Вказаний висновок суду кореспондується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 642/6946/18, а також постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 р. у справі 243/13575/19, про які вказано вище у цьому рішенні.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги положення ст. 1227 ЦК України про те, що суми, зокрема, пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини, суд вважає, що спадкодавець ОСОБА_3 мала право на нарахування та виплату пенсії незалежно від того, чи зверталась пенсіонерка до територіальних органів Пенсійного фонду України на територію, підконтрольну українській владі, за поновленням виплати пенсії, а тому позивач як спадкоємець померлої відповідно до положень ст. 1227 ЦК України має право на отримання пенсії в порядку спадкування за законом, оскільки згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області не надано нотаріусу відомостей про суми пенсії, недоплаченої матері, в зв`язку з чим свідоцтво про право на спадщину на ці кошти позивачеві не видано.

З наведених вище підстав суд відповідно до положень ст. 16 ЦК України вважає за необхідне для реалізації права спадкоємця на отримання спадщини зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сформувати та направити до Першої івано-франківської державної нотаріальної контори, в проваджені якої знаходиться спадкова справа № 4/2024 в зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , для включення до складу спадщини ОСОБА_3 відповідну довідку із врахуванням усієї суми недоотриманої нею пенсії за період з серпня 2014 р. по липень 2021 р. без обмеження будь-яким строком.

При цьому суд вважає за необхідне в резолютивній частині цього рішення не вказувати прізвище державного нотаріуса ОСОБА_5 в зв`язку з можливими змінами у штаті нотаріальної контори, що не впливає на суть рішення.

Доводи, викладені представником відповідача Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області у відзиві на позов, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються викладеними у цьому рішенні фактичними обставинами, встановленими судом.

Також судом не приймаються до уваги посилання представника вказаного відповідача на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 16 грудня 2020 р. у справі № 428/12730/19, від 26 лютого 2020 р. у справі № 243/2404/19-ц, від 14 квітня 2020 р. у справі № 431/6232/16-ц, від 9 грудня 2020 р. у справі № 243/9613/19-ц, оскільки постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 р. у справі 243/13575/19 Верховний Суд відступив від висновків, викладених у цих постановах, та висловив висновок про застосування норми права. Згідно цьому висновку припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідачів пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 410 грн.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 15, 16, 321, 328, 1216, 1217,1218,1227 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третя особа державний нотаріус Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федина Аліна Михайлівна про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088, місцезнаходження за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) спадщину у вигляді недоотриманої пенсії за життя спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на загальну суму 187 377 (сто вісімдесят сім тисяч триста сімдесят сім ) грн. 07 коп.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088, місцезнаходження за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15) сформувати та направити до Першої івано-франківської державної нотаріальної контори, в проваджені якої знаходиться спадкова справа № 4/2024 в зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , для включення до складу спадщини ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідну довідку із врахуванням усієї суми недоотриманої нею пенсії за період з серпня 2014 року по липень 2021 року без обмеження будь-яким строком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 13486010, місцезнаходження за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) сформувати та направити до Першої івано-франківської державної нотаріальної контори, в проваджені якої знаходиться спадкова справа № 4/2024 у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 для включення до складу спадщини ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідну довідку із врахуванням усієї суми недоотриманих страхових виплат за період з липня 2014 року по дату її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 , без обмеження будь-яким строком.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088, місцезнаходження за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 2 454 грн. (дві тисячі чотириста п`ятдесят чотири гривні) 51 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 13486010, місцезнаходження за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 955 грн. (дев`ятсот п`ятдесят п`ять грн.) 49 коп.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повний текст рішення суду виготовлений 27 жовтня 2025 року.

Суддя О.О. Соловйова