ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/4312/24 Номер провадження 22-ц/814/2007/25Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря: Сальної Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів (орендної плати)

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край»

на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 січня 2025 року та

рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 березня 2025 року

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, у якому, враховуючи уточнену позовну заяву, просила стягнути з ТОВ «Агро-Край» на її користь заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками кадастрові номери :00:001:0268, :00:001:0482 за 2023 рік, 3% річних, інфляційні втрати, пеню у загальному розмірі 14209,22 грн, з них 12643,92 (орендна плата), 337,75 грн (3% річних), 816,63 грн (інфляційних втрати), 410,91 грн (пеня), а також вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що є власником земельних ділянкок із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами :00:001:0268, :00:001:0482, що розташовані на території Великобудищанської (до об`єднання Бобрицької) сільської ради Миргородського (до об`єднання Гадяцького) району Полтавської області.

01.11.2015 указані земельні ділянки передані в оренду СТОВ ім. Щорса, про що укладено договір оренди №б/н, з урахуванням додаткової угоди, строком дії оренди 7 років (п.8 договору), де новим орендарем став: ТОВ «Агро-Край». За умовами таких договорів оренди земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; орендна плата - 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Сторонами також погоджено, що обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням індексації (п.10 договору).

Позивач у повному обсязі та належним чином виконав взяті на себе договірні зобов`язання, передавши у строкове платне орендне користування відповідачу відповідні земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Натомість відповідач, у порушення строку та обов`язку, передбаченого договором оренди землі, не здійснив внесення на користь позивача орендної плати за 2023 рік, із вирахуванням податку на доходи фізичних осіб у розмір 18% та військового збору у розмірі 1,5%, що є підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат у порядку ч.2 ст.625 ЦК України.

Із підстав викладеного, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками з кадастровими номерами :00:001:0268, :00:001:0482 за 2023 рік, пеню, 3% річних, інфляційні втрати у загальному розмірі 14209,22 грн.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.01.2025 застосовано відносно ТОВ «Агро-Край» захід процесуального примусу у вигляді штрафу за невиконання обов`язку щодо надання до суду витребуваних доказів; стягнуто з ТОВ «Агро-Край» в дохід державного бюджету штраф у розмірі 6056,00 грн.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 03.03.2025 позовну заяву задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками (кадастровий номер :00:001:0268 та :00:001:0482) за 2023 рік у загальному розмірі 14211.39 грн, з яких 12646.10 грн орендна плата, 337.75 грн - 3% річних, 816.63 грн - інфляційні втрати, 410.91 грн пеня.

Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Не погодившись із указаними судовими рішеннями ТОВ «Агро-Край» оскаржило їх в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалу районного суду про застосування заходів процесуального примусу та змінити рішення суду по суті спору в частині розміру правничих витрат, зменшивши його із 5000,00 грн. до 3000,00 грн.

Зазначає, що ТОВ «Агро-Край» є великим регіональним товариством, що здійснює свою діяльність у сфері виробництва сільськогосподарської продукції. Відтак, юридичний супровід діяльності підприємства не обмежується самим лише веденням судових справ, а стосується широкого спектру забезпечення його діяльності.

Просить врахувати, що ТОВ «Агро-Край» жодним чином не мало на меті висловити неповагу до суду. Натомість, відсутність документів, які витребовувалися ухвалою суду не перешкоджало прийняттю рішення суду по суті спору.

Зазначає, що перелік послуг наданих адвокатом не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи, тоді як процесуальні документи, подані позивачем, не містять ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, а їх виготовлення не вимагало значного обсягу технічних робіт.

Вважає, що розмір адвокатських витрат в сумі 5000,00 грн є неспівмірним наданому об`єму адвокатських послуг у справі, яка є малозначною.

Від представника позивача - адвоката Рой І.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу товариства на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 березня 2025 року, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін, як законне та обґрунтоване.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, вважає, що суд, ураховуючи принцип диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати за власної ініціативи питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу.

Також просить застосувати до спірних правовідносин позицію Великої Палати Верховного Суду, сформульовану у справі №922/1964/21 від 16.11.2022, за змістом якої суд не вправі втручатися у правовідносини між адвокатом та клієнтом.

Зазначає, що витрати позивача на надання правової допомоги у цій справі склали 5000,00 грн, що включає в себе: консультацію з вивченням документів; складання адвокатського запиту; складання позовної заяви із направленням її до суду; за необхідності, подання до суду заперечень на відзив та подання клопотань. За домовленістю між адвокатом та клієнтом, остання упродовж 30-ти днів після постановлення рішення сплатила правничі витрати і, як стверджує представник позивача, відповідач, як недобросовісний орендар, не має права втручатися у їх договірні правовідносини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до частини 1статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що в листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ТОВ «Агро-Край» про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельними ділянками кадастрові номери :00:001:0268, :00:001:0482 за 2023 рік, 3% річних, інфляційні втрати, пеню у загальному розмірі, з урахуванням уточненої позовної заяви, у загальному розмірі 14209,22 грн.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 28.11.2024 відкрито провадження у справі та витребувано у ТОВ «Агро-Край» наступні докази:

1) оригінали платіжних відомостей, чи будь-яких інших документів, які підтверджують факт проведення розрахунків, сплати орендної плати у будь-якій формі (грошовій чи натуральній), за користування земельною ділянкою з кадастровими номерами :00:001:0268, :00:001:0482, які належить ОСОБА_1 з 2022 року і по теперішній час; 2) довідки про розмір заборгованості за договором оренди землі; 3) детальний розрахунок нарахування орендної плати по договорами оренди; 4) належним чином засвідчені копії всіх існуючих додаткових угод до догорів оренди землі (а.с. 35-37).

Встановлено відповідачу строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, - протягом 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі від 28.11.24 ТОВ «Агро-Край» отримано - 28.11.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.46).

09.01.2025 ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області повторно витребувано згадані вище документи (а.с. 60-61).

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.01.2025 зобов`язано ТОВ «Агро-Край» надати суду у строк протягом 5 днів з дня отримання: 1) оригінали платіжних відомостей, чи будь-яких інших документів, які підтверджують факт проведення розрахунків, сплати орендної плати у будь-якій формі (грошовій чи натуральній), за користування земельними ділянками з кадастровими номерами :00:001:0268, :00:001:0482, які належать ОСОБА_1 з 2022 року і по теперішній час; 2) довідки про розмір заборгованості за договором оренди землі; 3) детальний розрахунок нарахування орендної плати по договорами оренди; 4) належним чином засвідчені копії всіх існуючих додаткових угод до догорів оренди землі (а.с. 63-66).

Копія ухвали суду про витребування доказів у справі №526/4312/24 від 23.01.2025 отримана ТОВ «Агро-Край» в електронному кабінеті системи «Електронний суд» 24.01.2025 02:10:14, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до електронної скриньки (а.с. 67).

У порушення вимог частин шостої, сьомої статті 84 ЦПК України витребувані докази на вимогу суду ТОВ «Агро-Край» надані не були, про неможливість подання доказів у встановлений строк із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухали відповідачем суд не повідомлено.

Застосовуючи заходи процесуального примусу, районний суд виходив з того, що ТОВ «Агро-Край» повторно не виконав вимог ухвали суду та за відсутності поважних причин не надав суду витребуваних доказів.

Із підстав викладеного, з метою запобіганню створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства та спонукання володільця документів надати відповідні докази, керуючись статтею 148 ЦПК України, районний суд дійшов висновку, що до відповідача, як володільця документів, необхідно застосувати захід процесуального примусу у вигляді штрафу в сумі двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка складає 6056,00 гривень (3028,00 грн. х 2).

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Згідно частин другої, третьої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, з`являтися в судове засідання, якщо їх явка визнана судом обов`язковою, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

У разі невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Частинами шостою, сьомою статті 84 ЦПК України встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Підставою для застосування заходів процесуального примусу є факт недобросовісної поведінки особи, ухилення, тобто уникнення, ігнорування вчинення дій, покладених судом без поважних причин, зловживання процесуальними правами, що має певну мету перешкоджання судочинству, та умисне, без поважних причин, неподання доказів або неповідомлення про неможливість їх подання.

Вжиття заходів процесуального примусу є правом суду за конкретні цивільні процесуальні правопорушення. При цьому, такі заходи, у тому числі штраф, мають бути застосовані, якщо заявник знав про необхідність вчинення певних процесуальних дій, проте без поважних причин їх не вчиняв.

Встановивши факт систематичного ненадання ТОВ «Агро-Край» на вимогу суду доказів, які мають істотне значення для вирішення справи та знаходяться у відповідача, неповідомлення відповідачем суду про неможливість подання витребуваних доказів, що створює протиправні перешкоди у розгляді справи та не сприяє виконанню завдань цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення цивільної справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, які є обов`язковими для суду та учасників судового процесу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про застосування до відповідача заходів процесуального примусу, які відповідають обставинам та характеру процесуального правопорушення, допущеного відповідачем.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності поважних причин неподання суду доказів по справі в установлений строк відхиляються апеляційним судом, як безпідставні, оскільки про наявність таких причин протягом п`яти днів з дня вручення ухали відповідач суд не повідомив, а зазначені в апеляційній скарзі обставини стосуються організації роботи юридичної особи, що не звільняє відповідача від належного виконання процесуальних обов`язків.

Посилання відповідача, викладені ним у апеляційній скарзі, що відсутність витребовуваних документів не перешкоджало розгляду справи по суті спору, колегія суддів відхиляє. Оскільки суперечлива поведінка відповідача свідчила про створення протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

За вказаних обставин, ухвала суду першої інстанції від 23 січня 2025 року про застосування заходів процесуального примусу до ТОВ «Агро-Край» є законною та обґрунтованою, відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду апеляційним судом не вбачається.

Стосовно правомірності рішення районного суду в частині розміру правничих витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат на професійну правничу допомогу у справі, тому в іншій частині не переглядається апеляційним судом.

В силу положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відносяться витрати на правничу допомогу), у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, процесуальним обов`язком суду є при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховати критерії, визначені у ч. 3 ст. 141 ЦПК України.

Разом із тим, механізм зменшення суми заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу за критеріями співмірності, передбаченими ч. 4 ст. 137 ЦПК України, вимагає наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, сторона, яка подає таке клопотання має не просто заявити про неспівмірність таких витрат іншої сторони, а й довести це.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Згідно із частиною 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Тобто, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову - є стягнення заборгованості по орендній платі та компенсації за порушення виконання грошового зобов`язання у загальній сумі 12643,10 грн (ціна позову).

Представництво інтересів позивача у суді першої інстанції здійснювалося адвокатом Рой І.В. на підставі Договору про надання адвокатських послуг №б/н 04.11.2024, із урахуванням додаткової угоди №1, сторони погодили наступне: клієнт доручає адвокату здійснити представництво інтересів клієнта в Гадяцькому районному суді щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Агро-Край», у тому числі зі сплати орендної плати за землю за договором оренди землі (з кадастровими номерами :00:001:0268, :00:001:0482); клієнт протягом 30 робочих днів з моменту винесення рішення по справі здійснює оплату вартості послуг з надання правової допомоги у розмірі 5000,00 грн (а.с.30-32).

21.11.2024 між клієнтом ОСОБА_1 та адвокатом Рой І.В. складено Акт виконаних робіт №1 до Договору про надання правової допомоги №б/н від 04.11.2024, яким визначено перелік наданих юридичних послуг: 1) консультація (04.11.2024) 500,00 грн.; 2) складання та направлення адвокатського запиту 1000,00 грн.; 3) складання та подання позовної заяви 2500,00 грн.; 4) складання та подання клопотання про витребування доказів 1000,00 грн. Всього до сплати 5000,00 грн (а.с. 32 на звороті).

При постановленні рішення в оскаржуваній частині, районний суд виходив із того, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критеріям реальності та розумності їх розміру.

Місцевий суд дійшов вірного висновку, що надані адвокатом Рой І.В. правничі послуги у справі згідно з актом виконаних робіт є реальними та доводяться матеріалами справи. Дійсно, адвокатом Рой І.В. складено і підписано позовну заяву, адвокатський запит до ТОВ «Агро-Край» та клопотання про витребування доказів у справі, яке було задоволено судом першої інстанції.

З положень п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України вбачається, що для цілей розподілу судових витрат на правничу допомогу розмір таких витрат визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), пункт 5.44) для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).Відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. (Постанова ВС України 757/24445/21 від 01.11.2022).

З урахуванням викладених вище правових висновків Верховного Суду, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що домовленість між ОСОБА_1 та адвокатом Рой І.В. за договором про надання правничої допомоги щодо строку фактичної оплати гонорару протягом 30 днів з моменту винесення судом рішення не впливає на обов`язок суду здійснити розподіл таких витрат у разі встановлення їх дійсності та необхідності.

Дана справа дійсно за своєю категорією є незначної складності та наявна усталена судова практика з розгляду аналогічних спорів, однак розмір заявлених позивачем до стягнення правничих витрат у сумі 5 000 грн є пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову та складності справи.

Доводи апеляційної скарги в цій частині правильності висновків місцевого суду не спростували.

Місцевий суд надав належну оцінку доказам понесених позивачем витрат на правничу допомогу та дійшов вірного висновку про розумність та пропорційність розміру таких витрат за критеріями, визначеними ч. 3 ст. 141 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині (стягнення правничих витрат) є законним та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування в цій частині за результатом апеляційного перегляду відсутні.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Агро-Край» на ухвалу суду від 23.01.2025 про застосування заходу процесуального примусу та на рішення суду в частині розподілу правничих витрат - задоволенню не підлягає, оскаржувану ухвалу та рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368,374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 січня 2025 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 січня 2025 року - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 березня 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2025 року.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль