Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2025 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Волкової Н.С.,

за участю секретаря Костроміної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Степанківської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне підприємство «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

1.Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до Степанківської сільської радиЧеркаського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_2 . За життя, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті залишила заповіт від 25.02.2003, яким заповіла все своє майно позивачу ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 , є сином ОСОБА_3 . На час смерті ОСОБА_4 належав житловий будинок по АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок № НОМЕР_1 , виданого Черкаським райвиконкомом 24 вересня 1990 року. У відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, позивач фактично прийняв спадщину за законом після смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .Даний будинок належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок № НОМЕР_1 , виданого Черкаським райвиконкомом 24 вересня 1990 року та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок № НОМЕР_2 , виданого Черкаським райвиконкомом 24 вересня 1990 року. Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно, але йому було відмовлено у здійсненні відповідної нотаріальної дії, оскільки відповідно до відомостей, що містяться у довідці Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» №56862 від 12 грудня 2024 року спадкодавиці ОСОБА_3 (в документі вказано дошлюбне прізвище - ОСОБА_6 ) належало ціле домоволодіння (частка у праві власності - 1), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (чотири - чотири А), на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 , виданого Черкаським райвиконкомом 24.09.1990. У цій же довідці зазначено, що право власності на ціле домоволодіння (частка у праві власності - 1), розташоване за цією ж адресою, одночасно належало також іншій особі - ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого Черкаським райвиконкомом 24.09.1990. Подвійна реєстрація права власності на один і той самий об`єкт за двома різними власниками не дає змоги встановити, кому саме належало зазначене домоволодіння. Крім того, спадкоємцем не надано оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавиці на спадкове майно. Через те, що позивач позбавлений можливості у повній мірі реалізувати свої спадкові права, він просить суд визнати за ним право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та в порядку за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

1.2. В судовому засіданні представниця позивача присутня не була, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

2.Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Згідно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №9 від 25 жовтня 2024 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком якого записано « ОСОБА_7 », матір`ю - « ОСОБА_5 ».

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №6 від 29 жовтня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 22 квітня 1975 року

ОСОБА_1 , є сином ОСОБА_4 , що підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 22 квітня 1975 року, яке оформлене на російській мові, відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_6 народився « ОСОБА_9 », батьком якого записано « ОСОБА_10 », матір`ю - « ОСОБА_11 ».

2.2. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок № НОМЕР_2 , виданого Черкаським райвиконкомом 24 вересня 1990 року, домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_12 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Черкаської Ради народних депутатів №178 від 20 вересня 1990 року на визнання права приватної власності.

Відповідно до заповіту від 25 лютого 2003 року, ОСОБА_13 заповіла все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй по закону ОСОБА_1 .

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 14 січня 2021 року виконавчим комітетом Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області, вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87 років у с. Лозівок Черкаського району Черкаської області, Україна, про що складено відповідний актовий запис № 04.

ІНФОРМАЦІЯ_4 відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_3 , зокрема, у вигляді:

- земельної ділянки площею 2,5869 га, кадастровий номер: :01:002:0755, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, Степанківська сільська територіальна громада, за межами села Степанки;

- земельної ділянки площею 1,5544 га, кадастровий номер: :09:001:0063, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 .

З довідки Виконавчого комітету Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області №105 від 25 березня 2025 року, вбачається, що станом на день своєї смерті, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім померлої ОСОБА_3 , станом на день її смерті, за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_1 , 1975 р.н. (онук), ОСОБА_14 , 2002 р.н. (правнук), ОСОБА_15 , 2007 р.н. (правнук).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом 11 лютого 2025 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтовим Олександром Сергійовичем на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтва на земельну ділянку площею 2,5869 га, кадастровий номер: :01:002:0755, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, Степанківська сільська територіальна громада, за межами села Степанки, та на земельну ділянку площею 1,5544 га, кадастровий номер: :09:001:0063, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Звенигородський район, Селищенська сільська громада, за межами села Черепин.

2.3. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок № НОМЕР_1 , виданого Черкаським райвиконкомом 24 вересня 1990 року, домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_4 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Черкаської Ради народних депутатів №178 від 20 вересня 1990 року на визнання права приватної власності.

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого повторно 22 березня 2025 року виконавчим комітетом Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області, вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 70 років у с. Степанки Черкаського району Черкаської області, Україна, про що складено відповідний актовий запис № 40.

З довідки Виконавчого комітету Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області №106 від 25 березня 2025 року, вбачається, що станом на день своєї смерті, ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім померлого ОСОБА_4 , станом на день його смерті, за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_1 , 1975 р.н. (син), ОСОБА_14 , 2002 р.н. (онук), ОСОБА_15 , 2007 р.н. (онук).

З інформації № 715/01-10 від 24.06.2025, що надіслана на виконання ухвали суду завідувачем Черкаської районної державної нотаріальної контори, вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкова справа не заводилась.

2.4. З технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:0682-3238-9905- 7216) від 21 жовтня 2024 року, а саме зі схематичного плану та експлікації до схематичного плану, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок під літ. А- 1 та житловий будинок під літ. Д-1.

З довідки Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» №56862 від 12 грудня 2024 року, вбачається, що станом на 01.01.2013 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , зареєстровано у Комунальному підприємстві «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за:

- ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого Черкаським райвиконкомом 24.09.1990 р., частка у праві власності - 1;

- ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 , виданого Черкаським райвиконкомом 24.09.1990 р., частка у праві власності - 1.

Згідно з копії інвентаризаційної справи № 119 на домоволодіння адресою: АДРЕСА_1 , власниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно довідки виданої виконкомом Степанківського сільською радою народних депутатів Черкаського району, ОСОБА_4 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , є головою робочого двору та має у використанні 1 будинок на підставі погосподарської книги №7.

Згідно довідки виданої виконкомом Степанківського сільською радою народних депутатів Черкаського району,ОСОБА_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , є головою робочого двору та має у використанні 1 будинок на підставі погосподарської книги №3.

2.5. 01 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтова Олександра Сергійовича з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесеної 01.04.2025 приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтовим О.С., ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зазначена відмова обґрунтована тим, що відповідно до відомостей, що містяться у довідці Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» №56862 від 12 грудня 2024 року спадкодавиці ОСОБА_3 (в документі вказано дошлюбне прізвище - ОСОБА_6 ) належало ціле домоволодіння (частка у праві власності - 1), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (чотири - чотири А), на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 , виданого Черкаським райвиконкомом 24.09.1990. У цій же довідці зазначено, що право власності на ціле домоволодіння (частка у праві власності - 1), розташоване за цією ж адресою, одночасно належало також іншій особі - ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого Черкаським райвиконкомом 24.09.1990. Подвійна реєстрація права власності на один і той самий об`єкт за двома різними власниками не дає змоги встановити, кому саме належало зазначене домоволодіння. Крім того, спадкоємцем не надано оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавиці на спадкове майно.

3.Релевантні джерела права

3.1. Згідно зі статтею 101 Цивільного кодексу УРСР, який був чинним до 01.01.2003, в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Право власності одного або кількох громадян з числа зазначених в частині другій цієї статті на частину будинку не позбавляє права інших з цих громадян мати у власності другу частину (частини) цього ж будинку. Проте в багатоквартирному будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників подружжя, що проживає спільно, їх неповнолітні діти можуть мати лише одну квартиру.

Відповідно до ст. 112 Цивільного кодексу УРСР, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим

кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство

на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до ч.4 ст. 40 Закону Союзу Радянських Соціалістичних Республік №1305-1 від 06.03.1990, майно може належати на праві загальної (пайової або спільної) власності одночасно кільком особам, незалежно від форми власності.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 ( v0015700-98 ) від 25.05.98) положення статей 17, 18 Закону "Про власність" ( 697-12 ) щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали

участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності

часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

3.2. Згідно зі ст. 1296 чинного Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК).

Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

4.Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Суд зазначає, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту прав, який може бути застосований судом в разі відсутності умов для оформлення відповідних прав в нотаріальному порядку.

Суд зауважує, що предметом спору в даному випадку є право власності на спірне домоволодіння. Спір виник внаслідок того, що відповідне право власності належало як ОСОБА_4 у повному обсязі (ціла частка), так і ОСОБА_16 і підтверджується відповідними свідоцтвами про право власності № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 , виданими Черкаським райвиконкомом 24.09.1990. При цьому на підставі відповідних свідоцтв здійснено державну реєстрація відповідного права власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із зазначенням, що кожна з таких осіб є власником спірного домоволодіння в повному його розмірі (розмір частки 100%).

В той же час суд бере до уваги, що первісно право власності на спірне домоволодіння набуто ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі одного й того ж рішення Черкаського райвиконкому № 178 від 20.09.1990, проте у правовстановлюючих документах, які були видані кожному із таких осіб зазначено, що відповідна особа є єдиним власником цілої частки спірного домоволодіння.

Аналіз змісту відповідного рішення свідчить, що спірне домоволодіння виділене у особисту приватну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в порядку виділу членам колгоспного двору у приватну власність майна, яке входило до складу такого колгоспного двору. Отже первісно право приватної власності на спірне домоволодіння, що набуто в порядку приватизації майна з державного житлового фонду через припинення колгоспного двору, виникло на підставі рішення Черкаського райвиконкому № 178 від 20.09.1990. Визначаючи правовий режим такого майна суд виходить з наступного.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство.

Частиною першою статті 120 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час первісного виникнення права приватної власності на спірне домоволодіння) передбачалося, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, тобто на праві спільної власності без визначення часток (стаття 112 ЦК УРСР).

Статтею 123 ЦК УРСР було передбачено, що частка члена колгоспного двору в майні двору визначається: 1) при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); 2) при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ); 3) при зверненні стягнення по особистих зобов`язаннях члена двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до ст.125 ЦК УРСР при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Поділ майна, належного колгоспному дворові і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей 123 і 126 цього Кодексу.

За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що внаслідок припинення колгоспного двору спірне домоволодіння рішенням Черкаського райвиконкому № 178 від 20.09.1990 було виділене у приватну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , як членів колгоспного двору ( ОСОБА_3 голова колгоспного двору, ОСОБА_4 член колгоспного двору) без визначення розміру їх часток, внаслідок чого кожному з них Черкаським райвиконкомом 24.09.1990 були видані відповідні свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 , у яких зазначено, що кожному із співвласників виділяється у власність все домоволодіння, а відтак слід виснувати, що відповідні особи набули спірне домоволодіння у спільну сумісну власність без визначення часток.

За таких обставин суд доходить висновку, що спірне домоволодіння було об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ..

В матеріалах справи відсутні докази того, що з моменту набуття у власність спірного домоволодіння його співвласниками вирішувалось питання про визначення розміру їх часток. Натомість, як положеннями ст.123 ЦК УРСР, так і положеннями ч.2 ст.370, ч.2 ст.372 ЦК України закріплено презумпцію рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, а відтак слід виснувати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за життя належало спірне домоволодіння на праві спільної власності у рівних частках, а отже до складу спадщини, що відкрилася після смерті кожної з таких осіб, входить право власності на 1/2 частку спірного домоволодіння.

4.2. Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем усього майна, яке входить до складу спадщини як після смерті ОСОБА_3 , так і після смерті ОСОБА_4 .. Прийняття спадщини здійснено позивачем відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, адже позивач проживав разом зі спадкодавцями на момент відкриття спадщини. При цьому спадкування позивачем спадкового майна після смерті ОСОБА_3 здійснено за заповітом, оскільки померла заповіла позивачу все своє майно, а після смерті ОСОБА_4 за законом, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину.

4.3. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що позивач відповідно до закону вчинив всіх необхідних заходів для належного прийняття у спадщину спірного домоволодіння після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та набув право власності на таке майно в порядку спадкування, проте не має можливості отримати відповідного свідоцтва та позбавлений можливості зареєструвати своє право власності, то суд приходить до висновку, що його право не визнається, а отже може бути захищене судом шляхом визнання за ним права власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

4.4. Підсумовуючи вищевикладені обставини суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування підлягають задоволенню в повному обсязі.

5. Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань

5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України суд враховує, що позов було задоволено і документально підтверджені судові витрати позивача складаються з судового збору, який був сплачений ним згідно з квитанцією від 30.04.2025 в сумі 2998,40 грн.

Разом з тим, відповідач Степанківська сільська радане вчиняла дій або бездіяльності, які призвели б до порушення, не визнання чи оспорювання прав позивача. Отже, суд не вважає за необхідне стягувати судові витрати з відповідача на користь позивача, оскільки це не відповідатиме засадам справедливості та розумності.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Степанківської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне підприємство «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач:Степанківська сільська рада, код в , місцезнаходження: вул. Героїв України, буд. 124, с. Степанки, Черкаський район, Черкаська область.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне підприємство «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації»: код в , місцезнаходження: вул. Університетська, буд. 33/1, м. Черкаси, Черкаська область.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н. С. Волкова