Справа № 214/1999/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29 вересня 2025 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Попова В.В.,
при секретарі Собченко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новопільської сільської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа Служба у справах дітей Новопільської сільської ради, -
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні його дитини неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь державного закладу, в якому буде перебувати дитина або опікуна. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є батьком неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого, як дитину залишену без батьківського піклування, у зв`язку з тим, що його матір ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, на підставі наказу Служби у справах дітей Новопільської сільської ради за №03 від 16.01.2025 року, було тимчасово влаштовано в сім`ю ОСОБА_4 . Однак, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини,із сином не спілкується, це цікавиться його інтересами та життєвими потребами, у зв`язку з чим враховуючи інтереси дитини та надання відповідачем до служби у справах дітей письмової заяви про те, що він не має можливості утримувати свого сина та не має заперечень проти позбавлення його батьківських прав, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Представник позивача у судове засідання не з`явилась, але надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити та розглянути справу за її відсутності.
Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи у судове засідання також не з`явилась, але надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 08 вересня 2009 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_2 , батьками якого записані ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.03.2014 року, яке 15 травня 2014 року набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , який було зареєстровано 05 серпня 2005 року, розірвано. Прізвище дружини після розірвання шлюбу ухвалено змінити на « ОСОБА_7 ».

Згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 09.01.2025 року, ОСОБА_3 померла.

Згідно наказу Служби у справах дітей Новопільської сільської ради за №03 від 16.01.2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитину залишену без батьківського піклування, було тимчасово влаштовано в сім`ю дідуся ОСОБА_4 .

Відповідно до характеристики ОСОБА_2 , учня 10 класу Радушненського ліцею Новопільської сільської ради, виданої за підписами в.о. директора ОСОБА_8 та класного керівника ОСОБА_9 , такий проживає в АДРЕСА_1 , виховується в сім`ї дідуся і бабусі, мати померла, батько не приймає участі у вихованні і навчанні сина, жодного разу не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням, дідусь і бабуся приділяють увагу вихованню онука, підтримують тісний зв`язок з класним керівником, вдома створені всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини.

Відповідно до характеристики ОСОБА_1 , виданої за підписом старости Радушненського старостинського округу Новопільської сільської ради Юрія Демченка, ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з батьками, за період проживання в селищі зарекомендував себе посередньо, розлучений, має неповнолітнього сина, мати якого померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько участі у вихованні сина не приймає, із сином не спілкується, постійного місця роботи не має, працює по найму, у вживанні наркотичних, алкогольних засобів та у порушенні громадського порядку не помічений.

Згідно наданої відповідачем 06 лютого 2025 року до служби у справах дітей Новопільської сільської ради письмової заяви, він не має можливості утримувати свого сина ОСОБА_2 , від спілкування з дитиною не відмовляється, заперечень проти позбавлення його батьківських прав не має та просить розглянути це питання без його участі.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

При цьому, в розумінні п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, який узгоджується з нормами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи встановлені обставини, суд погоджується з доводами позивача та уважає, що така поведінка та бездіяльність відповідача, як батька, суперечить інтересам його дитини, порушує права останнього, що гарантовані міжнародним та національним законодавством, позаяк батько не проявляє батьківської турботи щодо виховання сина, а відтак, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та розвитку дитини, тобто фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та, при цьому, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими та відповідатимуть інтересам дитини на проживання у гармонійному та сприятливому для неї середовищі.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що він не позбавляється права на побачення з дитиною, відповідно до вимог ст. 168 СК України та, відповідно до положень ст. 169 СК України, він має право звернутись до суду із позовом про поновлення батьківських прав при зміні своєї поведінки і обставин, що були підставою для позбавлення його батьківських прав.

Окрім того, згідно приписів ч. 2 ст. 166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідно ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до положення ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким чином, виходячи з положень розумності та справедливості, наявності обов`язку відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, необгрунтованості позивачем необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини саме в розмірі 1/3 частики від його заробітку, враховуючи положення ст. 183 СК України, відповідно до яких на одну дитину стягуються аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та положення ст. 182 СК України, згідно з якими мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про часткове задоволення пред`явлених позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь державного закладу, в якому буде перебувати дитина або опікуна, аліментів на утримання його сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючи строк, з якого і до якого стягуються аліменти, суд виходить з норм ст. 180 та ч. 1 ст. 191 СК України, відповідно до яких аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, право на утримання припиняється у разі досягнення дитиною повноліття, а тому враховуючи, що зазначений позов було пред`явлено до суду 12 березня 2025 року, суд вважає що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини саме з цієї дати і до досягнення ОСОБА_2 повноліття.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. (1211 грн. 20 коп. - за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 1211 грн. 20 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів).

Керуючись ст.ст.150, 164, 166, 180, 183, 191, 248 СК України, ст.ст. 3,10, 141, 263, 264, 265, 287, 430ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новопільської сільської ради (адреса місцезнаходження: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Новопілля, вул. Садова, 46) задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , у відношенні неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь державного закладу, в якому буде перебувати дитина або опікуна, аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 березня 2025 року і до досягнення ОСОБА_1 повноліття.

На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , в дохід держави судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Попов.