Справа № 515/1147/25
Провадження № 2/515/1490/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Луцюка В.О.,

при секретарі судового засідання Комерзан Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Татарбунарський відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В :

01 серпня 2025 року позивач через свого представника звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував таким.

Позивач є власником 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності на нерухоме майно зареєстровано ТОВ «Татарбунарське районне бюро технічної інвентаризації» 13 жовтня 2010 року.

Співвласником 3/4 частки іншого майна є відповідач у справі ОСОБА_3

24 липня 2025 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. з метою вчинення нотаріальної дії, а саме відчуження належної 1/4 частки житлового будинку. Під час перевірки нотаріусом обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно встановлено наявність обтяження на весь житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №48366551, виданої 18 грудня 2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 436738817 від 24 липня 2025 року , арешт накладено на майно ОСОБА_3 , який є співвласником 3/4 частки житлового будинку з позивачем.

Позивач стверджує, що будь-яких боргів не має, а тому обтяження (арешт) на його частку нерухомого майна (житлового будинку) накладено помилково.

Під час з`ясування даного питання у державній виконавчій службі встановлено, що виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_3 було закінчене та здане в архів, але обтяження (арешт) не був знятий.

Посилаючись на те, що вказане обтяження створює перешкоди позивачу, як співвласнику майна, та з метою захисту свого права просить суд зняти арешт з 1/4 частки нерухомого майна належної йому на праві власності.

Згідно з ухвалою судді від 06 серпня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи; відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.

Від представника позивача надійшла заява, в якій він просив справу слухати у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач подав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю (вх. № ЕП-1056/25-Вх 27.08.2025).

Представник третьої особи Татарбунарський відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, представника у судове засідання не направив. Відзиву на позовну заяву не надійшло.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність її учасників.

За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.ст. 12, 13ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст.ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинній на час накладення арешту), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належить 1/4 частка нерухомого майна: житлового будинку АДРЕСА_1 , на підтвердження чого ним надано копію Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23 травня 2007 року державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Одеської області Єпішкіною С.В. та зареєстрованого у реєстрі за №2089 (а.с. 8). Вартість 1/4 частини житлового будинку станом на 14 липня 2025 року, згідно з звітом ФОП ОСОБА_4 , становить 92 363,00 грн (а.с. 9).

Іншим співвласником 3/4 частки вказаного житлового будинку є відповідач у справі ОСОБА_3 на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 вересня 2010 року у справі № 2-789/2010 року. Рішення набрало законної сили 28 вересня 2010 року (а.с. 11-12).

Право власності на нерухоме майно зареєстровано 13 жовтня 2010 року ТОВ «Татарбунарське районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», про що свідчить копія Витягу № 27627200 від 13 жовтня 2010 року та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, на підтвердження чого надано копію Інформації № 436738817, датою формування 24 липня 2025 року (а.с. 7, 10).

17 червня 2025 року на замовлення позивача ФОП ОСОБА_5 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-14)

Як вбачається з копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24 липня 2025 року в рамках виконавчого провадження № 436738817, на нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 накладено обтяження (арешт) на підставі постанови старшого державного виконавця Пєркової Л.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18 грудня 2015 року; обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції, особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_3 ; номер запису про обтяження: 12655012 (спеціальний розділ), дата та час державної реєстрації: 21.12.2015 17:01:42 (а.с. 10).

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації, будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Згідно з листом начальника Татарбунарського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) О. Ліпового від 04 серпня 2025 року вих. № 215-24/25421, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна обтяження на об`єкти нерухомого майна щодо ОСОБА_1 не накладались. Виконавчі провадження щодо останнього в АСВП в Татарбунарському відділі відсутні, зокрема і в архіві (а.с. 32).

Виходячи з викладеного вище, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на нерухоме майно, порушується право позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

За такого, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки в інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку, захистити своє порушене право не може.

На прохання позивача суд не стягує з відповідача на його користь судовий збір.

Керуючись ст.ст.4, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Татарбунарський відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.

Зняти арешт з 1/4 частки нерухомого майна: житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Татарбунари Одеської області, накладений постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Перковою Л.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18 грудня 2015 року в рамках виконавчого провадження № 48366551, номер запису про обтяження: 12655012 (спеціальний розділ), дата та час державної реєстрації: 21.12.2015 17:01:42.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду, який відраховується з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 22 жовтня 2025 року.

Суддя В.О. Луцюк