Справа № 462/4184/25 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/811/2234/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Заяць Я.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 19 червня 2025 року у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2025 року Львівська міська рада звернулася до суду із позовом ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі 497632,34 грн, з яких 298472,96 грн сума основного боргу, 167930,11 грн інфляційні втрати, 31229,27 грн 3% річних та понесені судові витрати.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19 червня 2025 року позовну заяву Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів визнано неподаною та повернуто позивачу.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржила Львівська міська рада.

В апеляційній скарзі не погоджується з тим, що суд першої інстанції повернув їх заяву у зв`язку з не усуненням недоліків.

Звертає увагу, що ухвала про залишення апеляційної скарги без руху була постановлена 12 червня 2025 року, строк на усунення недоліків спливав 17 червня 2025 року.

Наголошує на тому, 17 червня 2025 року позивач на адресу суду скерував шляхом поштового відправлення заяву на усунення недоліків з додатками, що підтверджується долученими до апеляційної скарги квитанцією та списком поштових відправлень.

Таким чином, позивачем не пропущені строку на усунення недоліків ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 12 червня 2025 року.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19 червня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

01 вересня 2025 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 Бегларян Олени Феліксівни надійшов відзив на апеляційну скаргу. Погоджується з висновками суду першої інстанції, що станом на 19 червня 2025 року недоліки позовної заяви не усунуто, таким чином строк усунення недоліків минув, що є підставою для повернення позовної заяви. Просить апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 19 червня 2025 року без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 24 жовтня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 11 червня 2025 року Львівська міська рада звернулася до суду із позовом ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі 497632,34 грн, з яких 298472,96 грн сума основного боргу, 167930,11 грн інфляційні втрати, 31229,27 грн 3% річних та понесені судові витрати.

Ухвалою Залізничного районного суду від 12 червня 2025 року позовну заяву Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів залишено без руху.

Надано позивачу для усунення недоліків строк протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснено позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала суду була залишена без руху, у зв`язку із тим, що позивачем не надано до копії позовної заяви для відповідача всіх документів, які зазначені в переліку додатків в позовній заяві.

Ухвалу суду від 12 червня 2025 року про залишення позовної заяви без руху позивач отримав 12 червня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу від 12 червня 2025 року (а.с. 64).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19 червня 2025 року позовну заяву Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів визнано неподаною та повернуто позивачу.

Визнаючи позовну заяву Львівської міської ради неподаною і повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 19 червня 2025 року ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконано, недоліки не усунуто.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Згідно з положеннямист.120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно дост.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За приписами ч.ч.3,6ст.124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (§ 22, рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).

Залишаючи позовну заяву Львівської міської ради без руху, суд першої інстанції визначив для усунення недоліків строк у п`ять днів з дня отримання ухвали суду від 12 червня 2025 року.

Встановлено, що ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 12 червня 2025 року про залишення позовної заяви без руху Львівська міська рада отримала 12 червня 2025 року в електронному кабінеті, що підтверджується довідкою суду (а. с. 62).

Таким чином, останнім днем подання матеріалів на усунення недоліків позовної заяви є 17 червня 2025 року.

З доданих до апеляційної скарги матеріалів, а саме квитанції та списку поштових відправлень(а.с. 128,129) відомо, що 17 червня 2025 року Львівська міська рада засобами поштового зв`язку на виконання вимог ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 12 червня 2025 року надіслала до суду заяву на усунення недоліків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) наголошено, що повернення апеляційної скарги з тих підстав, що особа не виконала вимог ухвали про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилася з її змістом, але ухилилася від виконання вимог, указаних в ухвалі.

Встановлено, що позивач у встановлений судом строк надіслав на адресу суду матеріали на усунення недоліків, тобто від виконання вимог ухвали не ухилився.

За таких обставин суд першої інстанції помилково застосував до поданої позовної заяви наслідки, встановлені ч.3, ч.5 ст. 185 ЦПК України, за наявності доказів усунення недоліків позовної заяви, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про визнання позовної заяви Львівської міської ради неподаною та повернення її позивачу.

Повернення позовної заяви із зазначених підстав не відповідає принципу розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі й порушує сутність права на доступ до суду, що з огляду на положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є недопустимим.

При таких обставинах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала про визнання позовної заяви неподаною та про повернення підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з поверненням справи до Залізничного районного суду м. Львова для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 19 червня 2025 року скасувати та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.