ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Марченко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра у складі судді Демидової С.О. від 09 липня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Українського державного університету науки та технології, третя особа Національне агентство з питань запобігання корупції, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за період вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Соборного районного суду м.Дніпра від 09 липня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті уточненої позовної заяви та повернуто її позивачу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття уточненої позовної заяви до розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Встановлено, що у грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати п.1.7 наказу Українського державного університету науки і технологій №273 від 23.09.2024 року Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників в частині скорочення посади заступника керівника уповноваженого відділу з питань запобігання та виявлення корупції; поновити його на посаді заступника керівника уповноваженого відділу запобігання та виявлення корупції Українського державного університету науки і технологій з 01.12.2024 року; стягнути з відповідача на свою користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 01 грудня 2024 року до дати ухвалення судом рішення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 січня 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 30-31).

02 квітня 2025 року позивачем було подано уточнену позовну заяву (а.с. 118-135).

Згідно матеріалів справи, перше судове засіданні було призначено на 28 січня 2025, в подальшому судові засідання відкладалися за клопотаннями сторін, та 08 травня 2025 року було розпочато розгляд справи по суті.

18 червня 2025 року ОСОБА_1 подано уточнену позовну заяву, в якій позивач просив поновити строк для зміни предмету позовних вимог та прийняти до розгляду дану уточнену позовну заяву визнати незаконним та скасувати п.1.7 наказу Українського державного університету науки і технологій 273 від 23.09.2024 року Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників в частині скорочення посади заступника керівника уповноваженого відділу з питань запобігання та виявлення корупції; визнати незаконним та скасувати наказ Українського державного університету науки і технологій №501-ОС від 25.11.2024; поновити його на посаді заступника керівника уповноваженого відділу запобігання та виявлення корупції Українського державного університету науки і технологій з 01.12.2024 року; стягнути з відповідача на свою користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 01 грудня 2024 року до дати ухвалення судом рішення (а.с. 177-191).

Колегія суддів не погоджується з оскаржуваної ухвалою суду першої інстанції , якою відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті уточненої позовної заяви та повернуто її позивачу, з огляду на наступне.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Пунктами 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

При поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Згідно зі ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (ч.1 ст.126 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Як вбачається з матеріалів справи, позов подано 27.12.2024, відкрито провадження у даній справі 02.01.2025, із уточненою позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду 18.06.2025 року, прохальна частина якої містить клопотання про поновлення строку для зміни предмету позовних вимог.

Однак, суд вказане клопотання не вирішив, належного обгрунтування щодо поважності/неповажності причин пропуску строку не навів та у резолютивній частині оскаржуваної ухвали не вирішив клопотання позивача про поновлення відповідного строку, що є порушенням норм процесуального права.

Також, згідно протоколу судового засідання в режимі відеоконференції №4814165 від 09.07.2025, питання щодо поновлення строку чи відмови у поновленні строку на подання уточненого позову місцевим судом не вирішувалось.

Разом з тим, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 126 ЦПК України).

Встановлені у статті 49 ЦПК України строки є такими, що встановлені законом; документи подані після закінчення цього процесуального строку залишаються без розгляду; процесуальний строк у разі визнання причин його пропуску поважними поновлюється судом за заявою позивача; одночасно із заявою про поновлення процесуального строку має бути подана чи заява про збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, чи заява про зміну предмету позову (ч.3 ст.49 ЦПК), чи заява зміну підстав позову (ч.3 ст.49 ЦПК).

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов помилкового висновку про відмову у прийнятті уточненої позовної заяви та безпідставно не вирішив питання щодо застосування до вказаної вище заяви про уточнення позовних вимог - ч.2 ст. 126 ЦПК України, якою передбачено залишення без розгляду заяв, поданих після закінчення процесуальних строків.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги положення статті 379 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 09 липня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова