Справа № 450/200/24 Провадження № 2/450/238/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Данилів Є.О.

при секретарі Хохолик О.І.

з участю: представника позивача Чень А.Р., представника відповідача Решетняк П.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

про (предмет позову):

стягнути з Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 безпідставно списані кошти в сумі 36 572,00 грн.,

скасувати нараховані Львівським обласним управлінням Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відсотки за користування безпідставно списаними кредитними коштами від 11.12.2023 року,

встановив:

18.01.2024 р. року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів, в якому просив стягнути з АТ "Державний ощадний банк України" на свою користь грошові кошти 36 572 грн. 00 коп.

В обгрунтування позову посилався на те, що 11.12.2023 року він отримав СМС-повідомлення про те, що через "Ощад 24/7" з його картки відбулося списання грошових коштів у розмірі 36 572 грн. Оскільки погодження на таку банківську операцію він не надавав, про списання грошових коштів без його дозволу він одразу повідомив на гарячу лінію Ощадбанку. Також 12.12.2023 року він звернувся до Банку з заявою про несанкціоноване списання коштів з його карткового рахунку та просив поновити кошти, провести перевірку цієї транзакції та встановити осіб, які скоїли злочин. Того ж дня звернувся з заявою до ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області, були внесені відповідні дані до ЄРДР.

21.12.2023 року він отримав від відповідача відповідь, зокрема, про те, що операції по переказу коштів з карткового рахунку позивачки з використанням Інтернет ресурсу/«Ощад 24/7» проведено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки Банку з правильним введенням паролів (ПІН-кодів для одноразової операції в мережі Інтернет), які відомі лише клієнту та були направлені на номер мобільного телефону. Враховуючи вищезазначене вважаємо, що реквізити платіжних карток, CVC2 пароль та паролі (ПІН-коди для одноразової операції в мережі Інтернет) стали відомі третій особі. п.9.15 «Клієнт зобов?язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2/CVC2, строк дії, номер Картки тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт.», п.9.16 «Клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефона (відповідної SIM-карти), номер якого визначений в заяві про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб або повідомлений Банку в іншому встановленому договором порядку як номер мобільного телефону клієнта, їх втрати. незаконного заволодіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на номер мобільного телефону Клієнта», п.9.17 «Клієнт усвідомлює та приймає на себе усі ризики щодо можливості авторизації сторонньою особою у мобільних додатках Google Рау або в інших подібних додатках за допомогою технології біометрії, в тому числі якщо у мобільному пристрої збережені відбитки пальця сторонньої особи», п.9.18 Будь-яку особу, що використала біометрію як засіб ідентифікації клієнта для доступу до системи ДБО (у тому числі технології Touch ID, Face ID), Банк безумовно вважає Клієнтом і не несе відповідальності за дії такої особи, навіть якщо такі дії будуть оскаржуватися.

В результаті шахрайських дій з його банківського рахунку було незаконно перераховані грошові кошти. Самостійно та у досудовому добровільному порядку відповідач відмовляється визнати перерахування грошових коштів на рахунок в іншій банківській установі неправомірним та, відповідно, відмовляється повернути гроші на рахунок позивача. А тому він змушений звернутися до суду для захисту своїх прав. При цьому платіжна картка, як і мобільний телефон з фінансовим номером постійно знаходилися у позивача, у користування він нікому не передавав, зазначену картку не втрачав, ПІН-коди, логіни, паролі тощо не розголошував, будь-яких платіжних доручень не складав ні в електронному вигляді, ні з використанням мобільного додатку, або будь-якої іншої клієнтської системи банку. Позивач вважає, що відмова відповідача у поверненні безпідставно списаних коштів є протиправною, що і стало підставою звернення до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 12.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. З метою виконання вимог ч.1ст.189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання.

24.06.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на наступні обставини.

Так, позивач ОСОБА_1 є клієнтом АТ «Ощадбанк» та користується банківськими послугами з 2018, в тому числі послугами з використанням технічних пристроїв, що дають змогу ініціювати платіжні операції, а також виконувати інші операції згідно з їх функціональними можливостями. 15.05.2018 р. ОСОБА_1 укладено з АТ «Ощадбанк» договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку шляхом підписання Заяви про приєднання №452677114. На виконання умов Заяви про приєднання №452677114 про відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) банк відкрив на ім`я ОСОБА_1 поточний рахунок НОМЕР_2 у гривні, на умовах тарифного пакету «Зарплатний» з операціями за якими можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (картка/платіжна картка) (п.п.3.2 Заяви).

Крім цього, повідомлений Клієнтом номер мобільного телефону ( НОМЕР_3 ), який буде використовуватись Банком для ідентифікації Клієнта, надання сервісів через Контакт центр Банку, в тому числі послугу інформування вважається фінансовим номером Клієнта (3.4.2 Заяви).

Згідно пункту 3.1 підписаної Заяви про приєднання до Договору, шляхом підписання зазначеної Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в подальшому ДКБО), Клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oshadbank.ua та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, банківського вкладу, Кредитного договору, умови надання інших послуг, та підтверджує своє ознайомлення з умовами Договору. Крім цього, позивач шляхом підписанням Заяви-договору також приєднався до ДКБО, публічна частина якого розміщена на офіційному сайті Банку з розміщення строкового банківського вкладу на умовах та параметрах визначених Заявою-договором.( п.1.1. Заяви-договору)

ДКБО в редакції на дату здійснення спірних операцій від 06.05.2024 є публічно доступним на інтернет-сторінці АТ «Ощадбанк» www.oshadbank.ua - Розділ «Картки/Договори, тарифи та інші документи». Відповідно до пп. 193 п. 2.1 ДКБО, Система дистанційного банківського обслуговування/Система ДБО/ це засоби дистанційної комунікації, впроваджені в Банку, у тому числі такі як Мобільний Ощад/«Ощад 24/7», що використовуються у процесі укладання правочинів щодо надання платіжних послуг (у тому числі для надсилання та отримання всіх необхідних для цього документів та відомостей) та/або ініціювання платіжних операцій без фізичної присутності надавача платіжних послуг та користувача.

Дозволяють Клієнту без відвідування Банку за допомогою дистанційних каналів зв?язку, визначених в документації до Системи ДБО, через Сайт, мобільний телефон або іншій технічний пристрій здійснювати замовлення Платіжних карток (основних та Додаткових карток) Клієнтам, які вже мають відкриті в АТ «Ощадбанк» рахунки; здійснювати операції за Картковим, Вкладним (депозитним) рахунком, відповідно до функціоналу Системи ДБО, реалізованого станом на дату проведення відповідної операції, а також здійснювати Перекази коштів з картки, емітованої іншим банком України, на підставі Електронних документів Клієнта; створювати та підписувати Електронні документи Клієнта; отримувати банківські виписки; довідкову інформацію за вищевказаними рахунками, а також отримувати інші послуги, передбачені в документації до Системи ДБО. Згідно п.п 194 п.2.1. ДКБО, послуга надання інформації про здійснені операції за Картковим рахунком/Платіжною карткою у вигляді СМС чи Push - повідомлень, які направляються Банком на обраний Клієнтом канал для комунікацій (СМС на Фінансовий номер мобільного телефону, месенджер, електронна пошта, Інтернет-банкінг, тощо). В подальшому, згідно даних програмного забезпечення АТ «Ощадбанк» 11.12.2023 з рахунку НОМЕР_4 за допомогою системи ДБО «Ощад24/7» відбулась успішні операції з переказу коштів на загальну суму - 36 572 грн.

Отже, операції з переказу коштів було здійснено в системі «Ощад24/7» в мобільному додатку, який встановлено позивачем на свій пристрій. Операцію по переказу грошових коштів було підтверджено біометричними даними (Face ID/Touch ID) або ж кодом доступу, який встановлюється на етапі авторизації в мобільному додатку.

Враховуючи це, АТ «Ощадбанк» вважає, що здійснені 11.12.2023 операції по переказу коштів на картку іншого банку була здійснена коректно і підтверджена позивачем біометричними даними/або кодом доступу. Крім того, відповідач зазначає, що вхід до системи дистанційного банківського обслуговування Mobile-банкінг «Ощад24/7» - та операції з переказу коштів були здійснені коректно, що можливо лише за наявності реквізитів платіжної картки, SMS/Push-повідомлень, а також IVR - дзвінків від АТ «Ощадбанк», які направлялися/здійснювались на фінансовий телефон позивача НОМЕР_5 і були відомі виключно йому.

Позивачем не надано доказів, що саме з вини інших осіб та/або представників банку були перераховані кошти з його рахунку. Таким чином, враховуючи що при вході до системи дистанційного обслуговування Mobile-банкінг «Ощад24/7» та проведенні операцій з переказу коштів проведена електронна ідентифікація самого електронного платіжного засобу і його користувача - позивача, відсутності доказів вини банку в проведенні спірних операцій, саме позивач несе відповідальність за проведені ним операції по власному рахунку. Щодо посилання позивача на те, що вона зверталась до правоохоронних органів зазначає, що в межах кримінального провадження банк та/або його посадових осіб визнано винними у заволодінні грошовими коштами позивача не надано. Також не надано доказів того, що саме з вини АТ «Ощадбанк» або його працівників були вчинено зняття та/або заволодіння належними ОСОБА_1 коштами у спірній сумі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити посилаючись на обставини які викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та AT «Державний ощадний банк України» укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).

На ім`я позивача в AT «Державний ощадний банк України» відкрито картковий рахунок в гривні України та надано платіжну картку № НОМЕР_6 до нього.

Укладаючи Договір АТ «Ощадбанк» брав на себе обов`язок надання банківської послуги з відкриття та ведення рахунку. Приймаючи на себе зобов`язання про відкриття на користь позивача та ведення його рахунків АТ «Ощадбанк», як надавач послуг, приймав на себе зобов`язання забезпечити відповідну якість послуг, що визначається відповідно Цивільним Кодексом України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про банки та банківську діяльність», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

За договором позивачеві було надано вищевказану пластикову карту, за допомогою якої позивач міг надавати розпорядження банку на певні операції з рахунку в автоматичному режимі. Також було надано можливість відкриття електронного кабінету клієнта в додатку «Ощад 24/7» на сайті АТ «Ощадбанк».

В додатку «Ощад 24/7» наявна можливість проведення переказів з рахунку на рахунок як в АТ «Ощадбанк», так і на рахунки в інших банках. За допомогою додатку «Ощад 24/7» можливо встановлювати відповідні умови використання пластикової карти, оплати комунальних та інших платежів.

Номер мобільного телефону повідомлений Банку клієнтом, який використовується Банком для ідентифікації клієнта, надання сервісів через Контакт центр Банку в тому числі послугу СМС інформування, та вважається фінансовим номером клієнта є номер +08.

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що у період - 11.12.2023 було здійснено 2 транзакцій з переказу коштів, а саме - 29000 грн, - 7000 грн., а у загальному розмірі було перераховано 36000 грн.

12.12.2023 позивач звернулась до ВП № 1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення злочину за ч.4 ст. 190 КК України.

12.12.2023 ВП № 1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області за заявою ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження №0001928 за ч. 4 ст. 190 КК України, та вказано, що невідома особа, котра користується абонентським номером телефону НОМЕР_7 та 11.12.2023 р. шахрайським способом із використанням ЕОМ під приводом убезпечення коштів заявника, заволоділа його грошовими коштами у загальній сумі 36572 грн. які було списано із банківських карток «Ощадбанк» одна із яких НОМЕР_6.

21.12.2023 АТ «Ощадбанк» було надано позивачу відповідь, зокрема, про те, що операції по переказу коштів з карткового рахунку позивачки з використанням Інтернет ресурсу/«Ощад 24/7» проведено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки Банку з правильним введенням паролів (ПІН-кодів для одноразової операції в мережі Інтернет), які відомі лише клієнту та були направлені на номер мобільного телефону. Враховуючи вищезазначене вважаємо, що реквізити платіжних карток, CVC2 пароль та паролі (ПІН-коди для одноразової операції в мережі Інтернет) стали відомі третій особі. п.9.15 «Клієнт зобов?язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2/CVC2, строк дії, номер Картки тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт.», п.9.16 «Клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефона (відповідної SIM-карти), номер якого визначений в заяві про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб або повідомлений Банку в іншому встановленому договором порядку як номер мобільного телефону клієнта, їх втрати. незаконного заволодіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на номер мобільного телефону Клієнта», п.9.17 «Клієнт усвідомлює та приймає на себе усі ризики щодо можливості авторизації сторонньою особою у мобільних додатках Google Рау або в інших подібних додатках за допомогою технології біометрії, в тому числі якщо у мобільному пристрої збережені відбитки пальця сторонньої особи», п.9.18 Будь-яку особу, що використала біометрію як засіб ідентифікації клієнта для доступу до системи ДБО (у тому числі технології Touch ID, Face ID), Банк безумовно вважає Клієнтом і не несе відповідальності за дії такої особи, навіть якщо такі дії будуть оскаржуватися.

Підставами позовних вимог позивача є відсутність його волевиявлення на проведення 11.12.2023 транзакцій зі списання коштів з її карткового рахунку шляхом переказу без її участі.

11.12.2023 року о 17:20 на фінансовий номер позивача банк надіслав код для входу в систему «Ощад 24/7».

11.12.2023 року о 17:21 у зв`язку із запитом Клієнта на зміну пароля у системі ДБО «Ощад 24/7» Банком здійснено автоматичний IVR - дзвінок для відновлення реєстрації/пароля в системі «Ощад 24/7».

11.12.2023 року о 17:24 відбулась успішна верифікація карти Клієнта для входу у додаток «Ощад 24/7».

З наданої відповіді ПрАТ "Київстар" щодо деталізації за номером НОМЕР_8 за період 11.12.2023 року вбачається, що 11.12.2023 року о 16.51, 17.24, 17.29, 17.30, 17.31, 23.55 на цей номер надходив СМС-повідомлення від Ощадбанку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно із ч.1 ст. 1068 ЦК України, банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Приписами статті 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно зі ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 138 розділу VIІ Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою правління НБУ від 29.07.2022 № 164, Емітент зобов`язаний:

1) забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна іншим сторонам, крім користувача (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення);

2) зберігати інформацію, надану користувачем для здійснення контактів із ним, протягом строку дії договору;

3) забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання платіжного інструменту після отримання такого повідомлення;

4) забезпечити користувачу можливість у будь-який час повідомити емітента про потребу розблокування або заміни (перевипуску) платіжного інструменту;

5) повідомляти користувача про виконання операцій з використанням платіжного інструменту;

6) реєструвати та протягом строку, передбаченого нормативно-правовими актами Національного банку, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування емітентом користувача та користувачем емітента, надавати користувачу таку інформацію за його письмовим зверненням. Емітент зобов`язаний зазначити дату і час одержання повідомлення користувача про втрату платіжного інструменту під час реєстрації повідомлення.

Згідно з пунктом 40 розділу VIІ Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164(далі - Положення № 164), користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

Відповідно до пункту 146 розділу VIІ Положення № 164 власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

О 17.30, 17.31 годин 11.12.2023 року через "Ощад 24/7" з платіжної картки позивача було здійснено переказ коштів з рахунку в сумі 29200 грн., 7000 грн.

Отже, при розгляді справи не здобуто доказів того, що ОСОБА_1 повідомив чи іншим способом розголосив індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції.

Суд враховує, що встановлено факт звернення позивач до банку про скасування спірної транзакції, а так само його звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цієї транзакції.

Пунктами 4 та 5 частини 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Індивідуальною обліковою інформацією є індивідуалізований набір інформації, що надається надавачем платіжних послуг користувачу або його уповноваженому представнику для цілей автентифікації, тобто процедури, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача платіжних послуг та/або належність користувачу платіжних послуг певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг (п. 1 та п. 20 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги»).

У даній справі, при зверненні із позовом ОСОБА_1 посилався на те, що 11.12.2023 року невідомі особи своїми шахрайськими діями заволоділи доступом до додатку «Ощад24/7» та безперешкодно зі сторони СБ банку заволоділи даними її карткового рахунку, відкритого у банку на її ім`я , шляхом переказу з його дебетового рахунку майже усієї доступної суми грошових коштів на картку сторонньої особи , відкритої в іншому Банку - без його відома та погодження. Позивач вказував, що жодних підтверджень про проведені транзакції за картковим рахунком за прив`язаним до мобільного додатку «Ощад24/7» номером телефону, він не здійснював. Позивач не розголошував третім особам інформацію про номери карткового рахунку, пін-код та іншу конфіденційну інформацію. Доступу до рахунку треті особи не мали. Банком не було доведено, що він своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Банк, заперечуючи позовні вимоги зазначає, що спірні операції позивачем вчинено за допомогою авторизації операцій з допомогою фінансового номеру телефону та введення отп-паролю , направленого за допомогою системи інтернет-банкінгу, без розголошення яких інша особа, не маючи фінансовий телефон клієнта, не змогла б ні зайти до додатку Ощад24/7, ні зняти чи переказати кошти з рахунку клієнта.

Зазначає, що відповідно до п. 9.15 Розділу IX Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб Клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2, строк дії, номер Картки тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт.

Пункт 9.16 Розділу IX Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачає, що Клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефона (відповідної SIM-карти), номер якого визначений в Заяві про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб або повідомлений Банку в іншому встановленому Договором порядку як Номер мобільного телефону Клієнта, їх втрати, незаконного заволодіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на Номер мобільного телефону Клієнта.

Згідно з п.9.17 Розділу IX Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб Клієнт усвідомлює та приймає на себе усі ризики щодо можливості авторизації сторонньою особою у Мобільних додатках Google Pay або в інших подібних додатках за допомогою технології Біометрії, в тому числі якщо у Мобільному пристрої збережені Відбитки пальця(-ів) сторонньої особи».

Відповідно до п. 9.18 Розділу IX Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб будь-яку особу, що використала Біометрію як засіб ідентифікації клієнта для доступу до Системи ДБО (у тому числі технології Touch ID, Face ID), Банк безумовно вважає Клієнтом і не несе відповідальності за дії такої особи, навіть якщо такі дії будуть оскаржуватися.

Відповідно до п. 1.7 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб Банк забезпечує доведення цілісності, достовірності та авторства електронного документа, на який накладено Електронний підпис, шляхом здійснення перевірки відповідно до затвердженого в Банку порядку, зокрема, шляхом перевірки номеру Держателя картки, зафіксованого в інформаційних системах Банку, за допомогою направлення СМС на фінансовий номер або із застосуванням Системи ДБО або Сайту Банку. Клієнт, шляхом приєднання до цього Договору, погоджується з вищенаведеним порядком перевірки цілісності, достовірності та авторства електронного документа, на який накладено Електронний підпис.

Визначення електронного розрахункового документу, підтвердженого Одноразовим цифровим паролем/Біометрією, наведено в пп. 51 п. 2.1 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - Електронний розрахунковий документ, що підтверджений (підписаний) Електронним підписом, яким відповідно до цього Договору є Одноразовий цифровий пароль/Біометрія, в т.ч. по технології біометричної ідентифікації клієнта Touch ID (та подібні)/ Face ID (та подібні).

Визначення біометрії наведено в пп. 11 п. 2.1 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - сукупність автоматизованих методів і засобів ідентифікації людини (Клієнта, Держателя тощо), заснованих на її фізіологічній та поведінковій характеристиці. В Мобільному додатку/Мобільному пристрої системи ДБО можуть використовуватися наступні технології біометричної ідентифікації клієнта: Touch ID (та подібні) - сканер відбитків пальця(-ів), в т.ч. розроблений компанією Apple; Face ID (та подібні) - сканер обличчя особи, в т.ч. розроблений компанією Apple.

Відповідно до пункту 17.1.5 Розділу ХVII Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб сторони домовились, що послідовне введення Одноразового цифрового паролю, отриманого на Номер мобільного телефону, повідомлений Клієнтом Банку в порядку та спосіб, визначений Договором або ідентифікація клієнта шляхом Біометрії, є аналогом власноручного підпису Клієнта.

Тобто спірні операції підтверджені Паролем клієнта, який є аналогом його власноручного підпису і проведені банківські операції є операціями, що проведені за розпорядженням Позивача.

Сторони також погодили, що наслідки операцій в Системі ДБО, здійснених з використанням Облікового запису Клієнта. Відповідальність за такі операції несе особисто Клієнт, а не Банк (п. 17.3.8 Розділу ХVІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб).

Реєстрація та користування для здійснення оспорюваного переказу коштів в Системі дистанційного банківського обслуговування (ДБО) підтверджується банківськими протоколами, згідно з якими користувач зареєструвався в новому мобільному додатку «Ощад24/7» (Flumo) та отримав пароль.

Але доказів того, що вказаний додаток, яким позивач успішно користувався до цього часу, про що стверджує сам Банк, був заблокований чи не працював - Банком суду не надано, отже переустановлення нового мобільного Додатку ще і на іншому мобільному пристрої ставить під сумнів твердження банку про те, що такі дії вчинено ОСОБА_1 .

Таким чином користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до п. 1, 36, 39 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» автентифікація - процедура, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача платіжних послуг та/або належність користувачу платіжних послуг певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг.

Надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку - надавач платіжних послуг, у якому відкритий рахунок платника для виконання платіжних операцій.

Неакцептована платіжна операція - платіжна операція, виконана надавачем платіжних послуг платника на підставі наданої ініціатором платіжної інструкції без отримання згоди платника (крім примусового списання (стягнення) або після відкликання такої згоди.

Згідно з ч. 1, 2, 3, 12 ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином.

Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність, визначену цим Законом, за виконання помилкової, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків.

Користувачі мають право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг внаслідок помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків.

Надавачі платіжних послуг, що обслуговують платників, несуть перед ними відповідальність за неакцептованими платіжними операціями. У разі виконання неакцептованої платіжної операції надавач платіжних послуг зобов`язаний негайно після виявлення факту виконання неакцептованої платіжної операції або після отримання повідомлення платника (залежно від того, що відбувалося раніше) повернути за рахунок власних коштів суму неакцептованої платіжної операції на рахунок платника, а також сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання з рахунку платника коштів за неакцептованою платіжною операцією до дня повернення коштів на рахунок платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану неакцептовану платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди).

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 42 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг платника зобов`язаний отримати згоду платника на виконання кожної платіжної операції, крім випадків, передбачених цим Законом.

Порядок надання згоди на виконання платіжної операції визначається договором між платником та надавачем платіжних послуг платника.

Платіжна операція вважається акцептованою після надання платником згоди на її виконання. Якщо немає згоди платника на виконання платіжної операції, - така операція вважається неакцептованою, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 66 вказаного Закону банки та небанківські надавачі платіжних послуг зобов`язані затвердити та дотримуватися внутрішніх правил щодо ефективного зниження та контролю за операційними ризиками, кіберризиками та ризиками безпеки, пов`язаними з наданням платіжних послуг (виконанням платіжних операцій).

Під кіберризиком для цілей цієї частини розуміється ризик виникнення внаслідок реалізації кіберзагроз збитків та/або додаткових втрат банків, інших осіб, які здійснюють діяльність на ринках фінансових послуг, державне регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Національний банк України, операторів платіжних систем та/або учасників платіжних систем, технологічних операторів платіжних послуг.

Зазначені правила мають також містити процедури забезпечення безпеки виконання платіжних операцій, вжиття заходів з ідентифікації помилкових та неналежних платіжних операцій (суб`єктів таких платіжних операцій) та заходів із запобігання або припинення таких платіжних операцій, реагування на інциденти безпеки, здійснення моніторингу та ведення бази даних операційних інцидентів, кіберінцидентів та інцидентів безпеки, пов`язаних з наданням платіжних послуг (виконанням платіжних операцій).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 67 вказаного Закону надавачі платіжних послуг зобов`язані запровадити систему захисту інформації, що має забезпечувати безперервний захист інформації про виконання платіжних операцій та індивідуальної облікової інформації на всіх етапах її формування, обробки, передавання та зберігання.

Система захисту інформації має забезпечувати цілісність, конфіденційність, доступність та простежуваність інформації, що формується, обробляється, передається та зберігається під час виконання платіжних операцій, відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Національного банку України. Надавачі платіжних послуг зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги щодо захисту інформації.

Згідно з ч. 1-5 ст. 68 Закону електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою.

Під час виконання автентифікації надавачі платіжних послуг зобов`язані виконувати вимоги Національного банку України щодо захисту конфіденційності та цілісності індивідуальної облікової інформації користувачів.

Надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час: 1) отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації; 2) ініціювання дистанційної платіжної операції; 3) будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій).

Надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої автентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних автентифікації.

Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача.

Відповідно до ч.5 ст. 87 Закону, до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Згідно з п.п. 1 п. 136, абз. 1 п. 140, 146 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 №164, користувач зобов`язаний зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За правилами ст. 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 78 ЦПК суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Частиною 4 ст. 81 ЦПК України визначено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що вина банку в знятті коштів з рахунків клієнта виключається лише в разі доведення, що саме клієнт банку своїми діями чи бездіяльністю посприяв у втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 13.05.2015 у справі №6-71цс15, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61 -3239св 18), від 20 червня 2018 року у справі №691/699/16-ц, (касаційне провадження №61 -16504св 18) вказану правову позицію підтримав.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача в перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Оцінюючи аргументи сторін, суд бере до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно банку, доводи якого не були належним обґрунтуванні під час судового розгляду справи.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною в таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.08.2023 у справі №176/1445/22.

Посилання АТ «Ощадбанк» на ту обставину, що позивач порушив Правила здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичними особами в АТ «Ощадбанк», оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, є безпідставними, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Відповідач не довів того, що ОСОБА_1 втрачав та/або сприяв незаконному використанню персональної інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 у справі №537/3312/16-ц.

У ході судового розгляду відповідач не спростував доводів позивача щодо вчинення відносно неї незаконних дій, а також не довів, що він своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню особистої інформації, яка дає змогу від його імені здійснювати платіжні операції.

Заперечення відповідача про те, що переказ грошових коштів з банківських карток позивача відбувся за його розпорядженням, не заслуговують на увагу, оскільки доказів того, що надісланий позивачеві код у виді SMS був ним акцептований та здійснено подальше його введення до чат-боту «Ощадбанку», що підтверджувало саме переказ грошових коштів на конкретну суму за оспорюваною транзакцією, матеріали справи не містять.

Суд також не бере до уваги доводи відзиву про те, що при вході до системи дистанційного обслуговування «Ощад24/7» та проведенні операцій з переказу коштів була проведена належним чином електронна ідентифікація електронного платіжного засобу банківської картки та його користувача позивача, саме останній несе відповідальність за проведені операції по власному рахунку, оскільки сама по собі ідентифікація клієнта в системі «Ощад24/7» не свідчить про надання клієнтом згоди на перерахунок коштів.

Виявивши безпідставне списання грошових коштів, позивач повідомив про цей факт банк та заблокував мобільний додаток з метою подальшого запобігання вчиненню несанкціонованих фінансових операцій.

Заперечення відповідача про те, що переказ грошових коштів з банківських карток позивача відбувся за його розпорядженням, не заслуговують на увагу, оскільки доказів того, що надісланий позивачеві код у виді SMS був нею акцептований та здійснено подальше його введення до чат-боту «Ощадбанку», що підтверджувало саме переказ грошових коштів на конкретну суму за оспорюваною транзакцією, матеріали справи не містять.

Суд також не бере до уваги доводи відзиву про те, що при вході до системи дистанційного обслуговування «Ощад24/7» та проведенні операцій з переказу коштів була проведена належним чином електронна ідентифікація електронного платіжного засобу банківської картки та його користувача позивача, саме останній несе відповідальність за проведені операції по власному рахунку, оскільки сама по собі ідентифікація клієнта в системі «Ощад24/7» не свідчить про надання клієнтом згоди на перерахунок коштів.

Посилання представника банку на висновки Верховного Суду, викладені в поставі від 11.02.2019 у справі №552/1543/17, відповідно до яких обов`язок відшкодувати завдані клієнту збитки настає в разі, якщо шкоду спричинено за наявності вини банку і саме через його неправомірні дії або бездіяльність, суд не бере до уваги, оскільки у вказаній справі були встановлені інші фактичні обставини справи, а саме: позивач намагався зняти кошти зі своєї картки через банкомат, але не дочекався їх видачі.

Відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я позивача не є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та стягнути з АТ «Ощадбанк» на його користь 36 572 грн.

Стосовно нарахування відсотків на кредитні кошти суд зазначає наступне.

Згідно із ЗУ «Про захист прав споживача» враховуються кредитування в ст. 18 про визнання недійсними умов договорів, що обмежують споживача, чітко визначено, що умови повинні бути справедливими, без наслідків дисбалансу на шкоду споживача, нечіткі або двозначні положення договорів тлумачаться на користь споживача. Договори недійсні, коли споживачу встановленні обов`язкові умови, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед договору згідно із ст.215 ЦК України.

Якщо недійсність правочину, прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) також шахрайські угоди, згідно ст.234 ЦКУ визнаються фіктивними.

Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які жалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Згідно із ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом І, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦКУ кожна має право на захист свого цивільного права та інтересів у разі його порушення, ю до ст. 16 ЦКУ одним із способів захисту цивільного права є визнання недійсним та припинення правовідношення з відшкодуванням збитків і та моральної шкоди.

Тому нарахування відсотків на кредитні кошти зняті внаслідок шахрайських дій незаконними, а сплачені відсотки за даним кредитом такими, що підлягають відшкодуванню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід також стягнути 2422,40 грн. судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-84, 89, 128-131, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити.

Стягнути з Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 безпідставно списані кошти в сумі 36 572,00 грн. (тридцять шість тисяч п`ятсот сімдесят дві гривні 00 копійок).

Скасувати нараховані Львівським обласним управлінням Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відсотки за користування безпідставно списаними кредитними коштами від 11.12.2023 року.

Стягнути з Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 2422,40 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасниківсправи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 17.10.2025 року.

Учасники справи: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; Львівське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», , м. Львів, вул. С. Стрільців, 9.

СуддяЄ. О. Данилів