Справа № 128/3127/24
Провадження № 22-ц/801/2265/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 рокуСправа № 128/3127/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Копаничук С.Г., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання Закерничної А.О.,

за участю сторін: прокурора Паука В.В., представника ОСОБА_1 - адвоката Слюсар О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №128/3127/24 за позовом Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України», ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації прав, зобов`язання повернути земельну ділянку,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Слюсар Ольги Олександрівни на ухвалу Вінницького районногосуду Вінницької області від 11 вересня 2025 року про призначення експертизи, яку постановила суддя Шевчук Л.П. в Вінницькомурайонному суді Вінницької області, повний текст складено 11 вересня 2025 року,

в с т а н о в и в :

В провадженні місцевого суду перебуває цивільна справа за позовом Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України», ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації прав, зобов`язання повернути земельну ділянку.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11 вересня 2025 рокуклопотання прокурора про призначення судової земельно-технічної експертизи задоволено.

Призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Чи є накладення земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0781 на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 939,7 га, яка перебуває у користуванні ДП «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України» відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії І-ВН № 001263 від 05.04.1996. Якщо так, яка площа земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0781 знаходиться в межах контуру земельної ділянки №1 площею 939,7 га, право користування якою посвідчено вказаним державним актом? Проведення експертизи доручено експертам ТОВ «Незалежна судова експертизи і оцінка». Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Провадження по цивільній справі зупинено до отримання експертного висновку.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Слюсар О.О. подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, винесеною із порушенням норм процесуального права, а саме статей 2, 12, 43, 198, 223, 263 ЦПК України та прав учасників справи. Просила ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 11 вересня 2025 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі посилається на те, що відповідача було повідомлено про анулювання дати судового засідання 11 вересня 2025 року в зв`язку із тим, що така дата була внесена помилково. Зазначила, що жодних інших повісток відповідач та його представники не отримували, тому він вважається таким, що не повідомлений належним чином про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Крім того, скаржник посилається на те, що формулювання питання щодо накладення на земельну ділянку, яка перебуває в користуванні ДП «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України» містить в собі беззаперечне твердження про перебування земельної ділянки в їх користуванні, тоді як така обставина підлягає встановленню.

У відзиві на апеляційну скаргу Вінницька обласна прокуратура просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Приписами частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показами свідків.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

За ч. ч. 4, 5 ст. 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виконають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до статей 42, 48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тобто, серед джерел доказів, відповідно до статті 76 ЦПК України, крім іншого, є висновок експерта.

При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 103-113 ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року №53/5, та враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу у кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30 травня 1997 року роз`яснено, що ухвала суду про призначення експертизи повинна бути складена як окремий документ з наведенням у ній мотивів прийнятого рішення про призначення експертизи та чітким викладенням питань, що стосуються предмета останньої. В ухвалі має бути зазначено, які подані учасниками судового розгляду питання і з яких мотивів відхилено.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5, орієнтовний перелік питань, що можуть бути поставлені при проведенні відповідного виду експертизи, наведено в Науково-методичних рекомендаціях з питань підготовки і призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року №53/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 3 листопада 1998 року за №705/3145 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року №1950/5).

Позов мотивовано тим, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0781 Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області протиправно передана у приватну власність ОСОБА_3 , оскільки спірна земельна ділянка площею 0,085 га входить у межі державного акта на право постійного користування землею серії І-ВН № 001263 від 05 квітня 1996 року Вінницької обласної державної сільськогосподарської станції, правонаступником якої є ДП «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України», і знаходиться в межах ділянки № 1 площею 939,7 га, яка є складовою загальної площі 1229,6 га згідно вказаного державного акта.

Враховуючи, що відповідачі заперечують щодо заявлених позовних вимог, то призначення судом земельно-технічної експертизи на предмет поставлених в оскаржуваній ухвалі запитань відповідає вимогам процесуального закону, оскільки зазначені питання входять до предмету доказування у даній справі.

Отже, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, оскільки для з`ясування факту накладення спірної земельної ділянки на землі, які надані в постійне користування відповідно до державного акта серії І-ВН №001263 від 05 квітня 1996 року, яка має значення для справи, необхідні спеціальні знання.

На підтвердження вищевказаних обставини потребуються спеціальні земельно-технічних знання, що зумовлює необхідність проведення судової земельно-технічної експертизи.

Отже, вказана обставина (щодо фактичного використання земельної ділянки) має значення для справи і в матеріалах справи відсутні висновки експертів із цих самих питань.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно застосував норму ч. 1 ст. 103 ЦПК України і обґрунтовано задовольнив клопотання позивача про призначення земельно-технічної експертизи.

При цьому в силу принципу змагальності сторін (статті 12, 81 ЦПК України) обидві сторони мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, в тому числі, подання доказів.

Відтак, вказані доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що запропоноване на вирішення експертам питання сформульоване некоректно, оскільки формулювання питання щодо накладення на земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні ДП «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України» містить в собі беззаперечні твердження про перебування земельної ділянки в користуванні державного підприємства, тоді як така обставина підлягає встановленню, колегія суддів вважає безпідставними.

19 лютого 2025 року постановою Північно-західного апеляційного господарського суду у справі № 902/479/24, яка набрала законної сили, встановлено, що ДП «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України» є належним володільцем та постійним користувачем земельних ділянок, котрі входили до Державного акту серії І-ВН № 001263 від 05.04.1996 року на право постійного користування землею площею 1229,6 га, а тому такі обставини не потребують додаткового доказування в силу положень ст. 82 ЦПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про судове засідання.

Відповідно до ч.ч.1 4 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Згідно п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Як вбачається з матеріалів справи та визнає сам апелянт відповідач завчасно отримав від суду повістку про проведення 11 вересня 2025 року на 09:10 год судового засідання. Так, відповідно до відомостей ЄСІТС судова повістка про виклик відповідача на вказані дату і час сформована в системі 01 вересня 2025 року о 16:57 год.

Згідно з матеріалів справи, а саме з довідки про доставку електронного документу, адвокату Слюсар О.О. судову повістку доставлено до її електронного кабінету 02 вересня 2025 року о 09:32:36 год.

Відповідно до конверта, який повернувся на адресу Вінницького районного суду Вінницької області, адресат ОСОБА_1 відсутній за вказаною адресою (а.с.105 106).

Таким чином, відповідач та його представник були належним чином повідомлені про дату і час проведення судового засідання.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права та цивільного судочинства при вирішенні питання про призначення експертизи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Слюсар Ольги Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районногосуду Вінницької області від 11 вересня 2025 року про призначення експертизи залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 22 жовтня 2025 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Копаничук С.Г.

Матківська М.В.