Провадження № 2/752/6942/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді - Машкевич К.В., за участю секретаря - Зінченка Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства « Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 181 823, 17 грн шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

Посилається в позові на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ковелі Волинської обл. на вул. Степана Бандери сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій загинув її чоловік ОСОБА_2 .

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3 , яка керувала транспортним засобом Kia Niro, д.н. НОМЕР_1 .

За фактом ДТП слідчим управлінням ГУНП у Волинській обл. розслідується кримінальне провадження № 0000063 за статтею 286 КК України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй завдано матеріальної та моральної шкоди.

Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу на момент ДТП була застрахована у відповідача за Договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 221283997.

Її представник повідомив страховика про настання страхового випадку та звернувся з заявами про виплату страхового відшкодування в сумі 48 000, 00 грн в відшкодування моральної шкоди та 288 000. 00 грн в зв`язку із втратою годувальника.

Крім того, її донька ОСОБА_4 заявила вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 48 000, 00 грн та 9 275, 00 грн в відшкодування витрат на поховання.

Відповідачем прийнято рішення про виплату їй страхового відшкодування в розмірі 48 000, 00 грн в відшкодування моральної шкоди та 32 901, 46 грн в зв`язку із втратою годувальника.

Крім того, прийнято рішення про про виплату доньці страхового відшкодування в розмірі 48 000, 00 грн в відшкодування моральної шкоди та 9 275, 00 грн витрат на поховання.

Граничний ліміт відповідальності в даному страховому випадку в сумі не може перевищувати 320 000, 00 грн, яке мало бути виплачено їй з донькою.

З урахуванням виплаченої їй суми відшкодування в зв`язку з втратою годувальника, сума до виплати становить 181 823,17 грн.

З огляду на це, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована судом 21 травня 2025 року та відповідно до статті 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 27 травня 2025 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копію позовної заяви з додатками.

Відповідачу був наданий строк для подання відзиву.

18 червня 2025 року відповідач подав відзив, яким проти позову заперечує.

Посилається на те, що згідно із статтею 1202 ЦК України відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника здійснюється щомісячними платежами.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право, а не обов`язок страховика здійснити таку виплату шляхом одноразового платежу.

Страховиком було прийнято рішення про виплату на користь позивачки та її доньки 320 000, 00 грн, що є лімітом відповідальності, а саме: 48 000, 00 грн моральної шкоди та 9 275, 00 грн витрат на поховання на користь доньки позивачки, а також 48 000, 00 грн моральної шкоди та 214 725, 00 грн витрат на утримання на користь позивачки.

Відповідно до Страхового акту № 175-25-а на користь позивачки 06 червня 2025 року було виплачено страхове відшкодування в розмірі 72 676, 37 грн: 48 000,00 грн в відшкодування моральної шкоди та 24 676, 37 грн витрат на утримання.

З травня 2025 року на користь позивачки буде виплачуватися ануїтентними платежами щомісячно по 8 225, 46 грн до вичерпання ліміту відповідальності за договором страхування № ЕР-221283997 від 03 червня 2024 року.

Просить у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволенняя позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 2 та 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Спеціальним нормативно-правовим актом у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Договір між відповідачем та винною особою в ДТП ОСОБА_3 був укладений 03 червня 2024 року, а тому при вирішенні спору підлягає застосуванню Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961- IV від 01 липня 2004 року.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, визначено в статті 27 Закону.

Пунктами 27.1 та 27.2 ст.27 Закрону визначено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами.

Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Пунктом 27.5 статті 27 Закону передбачено право страховика відшкодувати шкоду, пов`язану із смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати.

В пункті 36.2 статті 36 Закону зазначено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Судом встановлено, що 17 січня 2025 року на вул. Степана Бандери в м.Ковелі Волинської обл. ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом - автомобілем Kia Niro, д.н. НОМЕР_1 , здійснила наїзд на велосипедиста ОСОБА_2 , внаслідок чого останній помер.

За фактом ДТП слідчим управлінням ГУНП у Волинській обл. розслідується кримінальне провадження № 0000063 за статтею 286 КК України.

На момент дорожньо-транспортнотї пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу, була застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 221283997 ПрАТ» Українська транспортна страхова група».

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

28 січня 2025 року представником позивачки на адресу відповідача направлені повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви про виплату страхового відшкодування від імені позивачки та доньки загиблого ОСОБА_4 .

На вказане звернення позивачка була повідомлена про одноразову виплату страхового відшкодування в сумі 72 626, 37 грн та подальшу виплату ануітентними платежами по 8 225 46 грн.

( а.с. 6 - 7; 9; 11 - 17 )

Відповідно до частини 1 статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Згідно з частиною 1 статті 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 05 грудня 2022 року в справі № 304/936/19 основним актом цивільного законодавства України є ЦК України.

Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Цивільний кодекси України набрав чинності 01 січня 2004 року, в той час, коли Закон № 1961-IV був прийнятий 01 липня 2004 року та набрав чинності 01 січня 2005 року.

Отже, якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні положення різного змісту, то пріоритетними є положення ЦК України.

Пунктом 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Тобто, вказаною нормою передбачено право, а не обов`язок страховика відшкодувати шкоду, пов`язану із смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати.

Разом з тим, відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки.

Отже, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині 1 статті 1202 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, у свою чергу, - надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення.

Суд враховує, що позивачка 1940 року народження, тобто має 85 років.

Перебуває на обліку в Ковельському об`єднаному управління ПФУ в Волинській обл. та отримує пенсію в розмірі 4 549, 46 грн.

В свою чергу, чоловік також був пенсіонером та отримував пенсію в розмірі 16 450, 91 грн., тобто основний тягар утримання сім`ї ніс саме він.

Звертаючись до суду, позивачка зазначає, що в березні 2025 року вдруге перенесла ішемічний інсульт, в зв`язку з чим перебувала на стаціонарному лікуванні, має ряд серйозних захворювань.

З урахуванням цього, суд вважає, що ці обставини є достатніми для висновку про їх істотність та стягнення з відповідача суми до відшкодування одноразово, що узгоджується з частиною 2 статті 1202 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується листом відповідача на адресу позивачки та відзивом на позов, позивачці на момент звернення до суду було виплачено 72 626, 37 грн.

З урахуванням цього, залишок суми до виплати становить 190 048, 63 грн., які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача.

Суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з того, що законом встановлено ліміт відповідальності в такій категорії справ, представником відповідача підтверджено документально виплачені суми, заперечень на відзив представником позивачки в частині виплаченої суми не подано, суд вважає, що вказана сума не буде виходом за межі позовних вимог у розумінні вимог даної норми закону.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України во витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що 24 січня 2025 року між позивачкою та АО`Автопоміч» укладено Договір про надання професійної правничої допомоги № Ж224/Д391864.

Інтереси позивачки в справі представляла адвокат Чабан І.В.

Відповідно до детального розрахунку робіт(наданих послуг) від 19 травня 2025 року вартість наданих послуг позивачці становить 12 112, 00 грн.

( а.с. 26 - 29 )

Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до пунктів 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову.

З точки зору частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні розміру судових витрат, які підлягають відшкодуванню на користь відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постановіВеликої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що справа не є складною, розглядається в порядку спрощеного провадження.

Крім того, у позивачки не було підстав для зверенння до суду, оскільки остання не зверталася до страховика про перегляд порядку виплати страхового відшкодування з наведенням обґрунтованих пояснень.

Враховуючи викладене вище, предмет спору сторін та складність справи, характер та обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, предмет позову, суд приходить до висновку про стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, звільнення позивача від сплати судового збору в даній категорії справ, судовий збір у справі компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1166, 1187, 1200, 1202 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 133, 141, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства « Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 190 048,63 грн. страхового відшкодування та 12 112, 00 грн витрат на правову допомогу.

Позивач: ОСОБА_1 , 1940 року народження, адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариства`Українська транспортна страхова компанія», адреса: 01033 м.Київ вул.Саксаганського, 77, .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В.Машкевич