Справа № 214/3177/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/3177/25 за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Ямкового Владислава Івановича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-

Представники: від позивача адвокат Ямковий В.І.,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Ямковий В.І., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 14.04.2025 (зареєстровано 15.04.2025), у подальшому уточнивши зміст та пред`явлені вимоги шляхом подання заяви 18.05.2025 (зареєстровано 19.05.2025), просив суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею 23-річного віку, за умови, що вона продовжуватиме навчання.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (дійсне прізвище ОСОБА_5 ) перебували у шлюбі, зареєстрованому 21.10.2006 Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу вони мають спільну доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.03.2009 у справі №2-1114/2009, що набрало законної сили 13.03.2009, шлюб між подружжям було розірвано. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2009 у справі №2-1728/2009, що набрало законної сили 02.04.2009, за позовом ОСОБА_6 присуджено стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання їх доньки ОСОБА_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У подальшому, за позовом ОСОБА_2 рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2013 у справі №408/5689/12, розмір аліментів було зменшено з 1/4 до 1/6 частки. Рішення суду в цій частині було залишене без змін рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.02.2014. У зв`язку з досягненням ОСОБА_1 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її утримання припинилося. Разом з тим, після досягнення повноліття ОСОБА_1 продовжила навчання, а саме, є здобувачем вищої освіти у Вінницькому національному медичному університеті імені М.І. Пирогова за денною формою навчання, проживає у м. Вінниця, де винаймає житло у гуртожитку навчального закладу (договір найму житлового приміщення від 26.08.2024). З огляду на навчання за денною формою, ОСОБА_1 не має можливості працювати та мати власний дохід, а тому потребує допомоги з боку батьків. Крім того, проживаючи в іншому населеному пункті, вона вимушена систематично нести додаткові витрати, пов`язані з проживанням у гуртожитку. Її мати ОСОБА_3 самостійно та добровільно забезпечує доньку, однак для підтримки її нормальної життєдіяльності та забезпечення навчання рівня її доходу не вистачає. ОСОБА_2 , будучи батьком ОСОБА_1 , взмозі надавати матеріальну допомогу на її утримання як доньки, оскільки є здоровим та працездатним, наразі проходить військову службу у ЗСУ та має стабільний дохід, однак добровільно матеріальну допомогу доньці відмовляється надавати. Оскільки до досягнення ОСОБА_1 повноліття, її батько сплачував аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), та розмір таких аліментів було визначено з урахуванням наявності на його утриманні іншої дитини та обставин, визначених ст.182 СК України, тому при визначенні розміру аліментів у даному спорі представник вважає, що такий розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 буде достатнім.

Ухвалою суду від 06.05.2025 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України. Виявлені недоліки представником позивача усунуто 18.05.2025.

Ухвалою суду від 21.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 24.06.2025 частково задоволено клопотання представника позивача та відповідача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 28.07.2025 задоволено клопотання представника позивача про його дистанційну участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 02.10.2025, постановленою без оформлення окремого документа із занесенням до протоколу судового засідання, клопотання відповідача про витребування доказів від 10.09.2025 залишено без розгляду у зв`язку з відмовою відповідача від цього клопотання.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, частково наведеним позивачем обґрунтуванням, та заперечуючи проти їх задоволення в повному обсязі, відповідач ОСОБА_2 скористався правом на подання письмових пояснень 16.06.2025. Свою позицію відповідач мотивував тим, що наразі він не може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 у заявленому нею в позові розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу), оскільки на його утриманні перебувають неповнолітня дитина від іншого шлюбу, дружина ОСОБА_7 , яка не має власного доходу та можливості працювати у зв`язку зі здійсненням догляду за його матір`ю ОСОБА_8 . Зазначив, що до призову на військову службу під час мобілізації він проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , яка є інвалідом ІІ групи, особою похилого віку, дуже хворіє та обмежена у пересуванні, потребуючи у зв`язку з цим стороннього догляду. Мати отримує мінімальну пенсію у розмірі 3 038 грн. 00 коп. та перебуває на його утриманні. У свою чергу, він є військовослужбовцем ЗСУ та за рахунок отримуваного ним доходу повинен утримувати не тільки трьох осіб, а й себе. Стосовно доводів ОСОБА_1 , що він як батько відмовляється добровільно надавати їй матеріальну допомогу на утримання, то відповідач зауважив, що вона не спілкується ні з ним як батьком, ні з бабусею його матір`ю, не вітає зі святами, не цікавиться його життям; донька достеменно знає, що він служить в ЗСУ, однак не проявляє жодної моральної підтримки, інтересу, яких він дуже потребує з її боку. З огляду на відношення доньки, у відповідача складається враження, що їй від нього потрібні лише гроші. Стосовно наданих позивачем доказів на підтвердження навчання та оренди житла, то відповідач вважає їх неналежними та такими, що викликають сумніви в законності їх отримання. Виходячи з вищенаведеного, перебування на утриманні малолітньої дитини, дружини, непрацездатної матері, відповідач зазначив, що матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 він не взмозі наразі надавати, однак, якщо його майнове становище зміниться, то він самостійно надаватиме донці таку допомогу.

24.07.2025 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ямкового В.І. надішли додаткові пояснення у справі з огляду на надані відповідачем письмові пояснення (зареєстровано 25.07.2025). Не погоджуючись із наведеними відповідачем запереченнями, міркуваннями та аргументами, представник позивача зазначив, що при визначенні розміру аліментів на утримання ОСОБА_1 було враховано обставину перебування на утриманні відповідача неповнолітньої дитини. Стосовно перебування на утриманні відповідача непрацездатної матері ОСОБА_8 , то представник зауважив, що це не відповідає дійсним обставинам, оскільки відповідач має рідну сестру ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка, будучи донькою ОСОБА_8 , має обов`язок з її утримання та здійснення догляду нарівні з відповідачем. Крім того, ОСОБА_8 інвалідність було встановлено ще 02.03.2012 відповідно до довідки акта огляду МСЕ №280493, тобто на момент ухвалення рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 до її повноліття, ці обставини існували, а це означає, що його матеріальне становище дозволяло йому сплачувати аліменти у присудженому розмірі і інвалідність матері на це не впливала. До того ж, у наданих відповідачем документах не вказано, що за станом здоров`я ОСОБА_8 потребує стороннього догляду, напрочуд зазначено, що за характером та умовами вона може виконувати легку працю. Більше того, потреба у сторонньому догляді визначається на підставі медичних документів, що підтверджують нездатність особи самостійно забезпечувати основні потреби через стан здоров`я, до яких належить висновки ЛКК, довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності. Відтак, довідка сімейного лікаря не є допустимим, достатнім і достовірним доказом потреби ОСОБА_8 у сторонньому догляді. Щодо посилань відповідача про здійснення догляду на матір`ю ОСОБА_8 його дружиною, то вони також є необґрунтованими, оскільки: 1) дружина відповідача не є особою, яка повинна здійснювати догляд за ОСОБА_8 , як і не доведено потребу останньої у сторонньому догляді; 2) акт з місця проживання не є належним доказом здійснення стороннього догляду, що має доводитись іншими документами, чітко регламентованими чинним законодавством України; 3) у разі, якщо ОСОБА_8 потребує стороннього догляду, а дружина відповідача здійснює такий догляд, вона мала право на призначення та виплату компенсації за догляд відповідно до постанови КМУ №859, з приводу чого докази її звернення у справі відсутні. Крім того, із наданих відповідачем документів слідує, що він проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , тобто постійно проживає у м. Кривому Розі, відтак участі в активних бойових діях не бере, та, наскільки відомо позивачеві, ніколи не брав і статусу УБД не має. Навпаки, надані ним докази свідчать про те, що ОСОБА_2 працевлаштований та має стабільний дохід, рівень якого свідчить про можливість надання ним матеріальної допомоги на утримання позивача, яка за обсягом наданих стороною позивача доказів, відсутністю у неї доходу та можливості трудової діяльності потребує такої допомоги з боку батька. Стосовно посилань відповідача, що донька не бажає з ним спілкуватись та між ними відсутній емоційний зв`язок, що визначає як за одну з підстав звільнення його від обов`язку по сплаті аліментів, то представник зауважив, що такі доводи не відповідають дійсності, оскільки відсутність спілкування між ними обумовлена саме небажанням відповідача підтримувати зв`язок з донькою.

28.07.2025 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення в порядку ст.43 ЦПК України. ОСОБА_3 просила задовольнити заявлені ОСОБА_1 вимоги та заперечувала проти доводів, наведених відповідачем. Зазначила, що вона як мати ОСОБА_1 систематично несе витрати у зв`язку з продовженням донькою навчання, в той час як ОСОБА_2 , маючи можливість надавати таку допомогу з огляду на рівень його доходів, добровільно участь в матеріальному забезпеченні доньки не бере, хоча обов`язок батьків по утриманню дітей є рівним. Самостійно утримувати доньку вона також не може, оскільки на її утриманні також перебуває інша її донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які в силу свого віку потребує постійного матеріального забезпечення. Крім того, на утриманні сім`ї ОСОБА_3 та її дійсного чоловіка ОСОБА_11 перебуває батько чоловіка ОСОБА_12 , який є інвалідом І групи та потребує постійного стороннього догляду і допомоги, що підтверджено документально. ОСОБА_12 є єдиним, хто може забезпечити догляд батькові, зважаючи на те, що його мати та відповідно дружина ОСОБА_12 ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , а рідний брат син ОСОБА_12 ОСОБА_14 загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 при виконанні бойового завдання по захисту територіальної цілісності та суверенітету України. На підтвердження несення ОСОБА_3 постійних витрат на утримання доньки ОСОБА_1 , а саме, на проїзд до навчального закладу, проживання, навчання, забезпечення задоволення першочергових потреб життєдіяльності доньки нею надано виписку по батьківському рахунку, чеки та квитанції. Оскільки відповідач, розуміючи наявність у нього обов`язку з утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, такий обов`язок свідомо не виконує, тим самим умисно переклавши тягар утримання доньки виключно на ОСОБА_3 , остання вважає, що звернення ОСОБА_1 до суду з доцільним, а розмір заявлених аліментів обґрунтованим.

Присутній в судовому засіданні 02.10.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ямковий В.І. пред`явлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові та додатково поданих письмових поясненнях. Питання розподілу судових витрат по справі просила здійснити ухваленням додаткового рішення, подавши заяву в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України щодо наміру подання доказів процесуальних витрат, зокрема, витрат позивача на професійну правничу допомогу, протягом 5 днів після ухвалення рішення.

Присутній в судовому засіданні 02.10.2025 відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених ним у письмових поясненнях. Просив максимально зменшити розмір аліментів або ж за можливості звільнити його від сплати аліментів на утримання ОСОБА_1 . Вкотре наголосив, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати та донька, яка наразі перебуває у Німеччині. Він дійсно проходить військову службу у ЗСУ й дотепер.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про свою участь в судовому засіданні 02.10.2025 не заявила, будучи повідомленою належним чином у встановленому законом порядку, обмежившись поданням письмових пояснень.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Зважаючи на те, що жоден із учасників справи не заявив про свою подальшу участь у судових засіданнях, з урахуванням категорії справи суд вважає за можливе завершити розгляд справи з ухваленням рішення у письмовому порядку.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши позицію учасників справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_15 ) 21.10.2006 уклали шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 21.10.2006).

Від шлюбу вони мають спільну доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 24.04.2007 Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02.03.2009 у справі №2-1114/2009, що набрало законної сили 13.03.2009, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано, свідченням чому є також свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , повторно видане 11.10.2011 Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №76 від 08.04.2009.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12.03.2009 у справі №2-1728/2009, що набрало законної сили 02.04.2009, за позовом ОСОБА_4 присуджено стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання їх доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

05.11.2011 ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_11 , зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 , вдане 05.11.2011). Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила дошлюбне прізвище на « ОСОБА_5 », яке є її дійсним прізвищем згідно з паспортними даними.

У рамках розгляду цивільної справи №408/5689/12 за первісним позовом ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу було ухвалено рішення, яким: 1) зменшено розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_2 за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12.03.2009 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів доходів ОСОБА_2 ; 2) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на дитину у сумі 11 360 грн. 41 коп., витрати на правову допомогу 1 700 грн. 00 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 229 грн. 40 коп.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.02.2014 у справі №408/5689/12 за результатами апеляційного перегляду рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05.12.2013 в частині зменшення розміру аліментів залишено без змін; в частині стягнення додаткових витрат змінене шляхом зменшення таких витрат до 2 077 грн. 87 коп.

Таким чином, до досягнення ОСОБА_1 повноліття її батько ОСОБА_2 відповідач у справі сплачував аліменти на її утримання на користь матері ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Після 12.02.2014 проваджень з приводу зменшення розміру аліментів він не ініціював, що також підтвердив в ході судового розгляду справи. Із досягненням ОСОБА_1 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнення з відповідача аліментів на її утримання було припинене.

Із 01.09.2024 ОСОБА_1 є здобувачем вищої освіти за денною формою навчання медичного факультету №1 Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова, за спеціальністю «Медицина», навчається за державним замовленням (безоплатно). Термін навчання з 01.09.2024 до 30.06.2030, що слідує з довідки від 14.03.2025 №05/165, виданої за підписом декана факультету медичного факультету №1.

У зв`язку з навчанням в іншому місті, а саме, у м. Вінниця, де розташований Вінницький національний медичний університет імені М.І. Пирогова, ОСОБА_1 орендує житлове приміщення (кімнату №422) у гуртожитку № НОМЕР_6 вказаного навчального закладу за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором найму житлового приміщення в гуртожитку Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова від 26.08.2024.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 СК України).

Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Як слідує з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Із системного аналізу ст.199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обов`язку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23-х років; 2) продовження ними навчання за будь-якою із форм; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі з боку батьків; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). На цьому також акцентована увага у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та Верховним Судом у постанові від 06.08.2018 у справі №748/2340/17.

Таким чином, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно зі ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Верховний Суд в постанові від 13.04.2021 у справі №308/4214/18 при вирішенні спору про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, зауважив про дію рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Одним із проявів принципу диспозитивності у цивільному судочинстві є те, що сторони вільно розпоряджаються наданими їм процесуальними правами, за допомогою яких вони можуть впливати на хід процесу. Зокрема, відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, суд зауважує, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Як слідує з обставин, якими представник позивача обґрунтував позов, пред`явлений в інтересах ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , будучи батьком позивача, добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яка після досягнення повноліття продовжила навчання та з вересня 2024 року є здобувачем вищої освіти за денною формою навчання, в результаті чого позбавлена можливості офіційно працевлаштуватись та забезпечувати себе самостійно. Наразі вона перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері ОСОБА_3 .

Як слідує з довідки про доходи від 12.05.2025 №46, ОСОБА_1 з лютого по квітень 2025 року отримувала стипендію по 2 000 грн. 00 коп., щомісячно. За даними з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, згенерованими судом через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» на виконання ухвали суду від 24.06.2025 (відповідь №1717675 від 26.06.2025), за період з 3 кварталу 2024 року до 2 кварталу 2025 року ОСОБА_1 жодних доходів не отримувала, офіційно не працевлаштована.

Відповідно до довідок форми ОК-5, ОК-7 про доходи ОСОБА_3 матері позивача, а також відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, згенерованих судом через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» на виконання ухвали суду від 24.06.2025 (відповідь №1517721 від 26.06.2025), ОСОБА_3 офіційно працевлаштована в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та отримує заробітну плату. Розмір доходу ОСОБА_3 за 2023 рік складає 245 103 грн. 27 коп., за 2024 рік 294 151 грн. 37 коп., за 2025 рік (4 міс.) 89 423 грн. 00 коп. Крім того, ОСОБА_3 є членом первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України, де періодично отримує різного роду допомогу (на оздоровлення, поховання тощо). Відомості про інші джерела доходу, отримання державних соціальних виплат тощо відсутні.

ОСОБА_3 має на вихованні доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком якої ОСОБА_11 перебуває у шлюбі.

Стосовно відповідача ОСОБА_2 , то із наданих ним доказів встановлено, що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 (довідка від 29.04.2025 №876), зарахований до списків військової частини з 24.05.2022 та отримує стабільно щомісячно дохід. Середньомісячний розмір доходу відповідача складає 53 421 грн. 30 коп. за даними за період з жовтня 2024 року до березня 2025 року (без утримання доходів та зборів). Із цього заробітку з відповідача щомісячно утримувались аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) за виконавчим листом №408/5689/12.

Крім того, ОСОБА_2 має інші аліментні зобов`язання за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.06.2012 щодо утримання доньки від шлюбу з ОСОБА_16 малолітньої ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу).

Із 10.06.2022 ОСОБА_2 перебуває в офіційно зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_7 , видане 10.06.2022), відомості про наявність у них спільних дітей матеріали справи не містять.

Доказів, які б свідчили про перебування на утриманні ОСОБА_2 його матері ОСОБА_8 на підтвердження заперечень проти позовних вимог він суду не надав. Сам по собі факт наявності у ОСОБА_8 інвалідності ІІ групи, встановленої з 02.03.2012 відповідно до довідки акта огляду МСЕК №280493, за відсутності належних доказів її потреби у постійному сторонньому догляді та допомозі згідно з медичною документацію не можуть свідчити про те, що вона такої допомоги дійсно потребує, а ОСОБА_2 та/або його дружина ОСОБА_7 таку допомогу їй надають. Суд вважає доречними та бере до уваги посилання представника позивача, що потреба у сторонньому догляді визначається на підставі медичних документів, що підтверджують нездатність особи самостійно забезпечувати основні потреби через стан здоров`я, до яких належить висновки ЛКК, довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності. Відтак, довідка сімейного лікаря не є допустимим, достатнім і достовірним доказом потреби ОСОБА_8 у сторонньому догляді. Крім того, ОСОБА_8 інвалідність було встановлено ще у 2012 році, тобто на момент ухвалення рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 до її повноліття та зміни їх розміру у 2013 році в ході апеляційного перегляду, ці обставини існували, а це означає, що його матеріальне становище дозволяло йому сплачувати аліменти у присудженому розмірі і інвалідність матері на це не впливала.

Позаяк, заперечуючи проти доводів відповідача в цій частині, представник позивача вказував, що відповідач має рідну сестру ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка, будучи донькою ОСОБА_8 , має обов`язок з її утримання та здійснення догляду нарівні з відповідачем. Такі доводи представника позивача з боку відповідача жодним чином не були спростовані. Доказів матеріального утримання ОСОБА_2 матері, у тому числі здійснення витрат в її інтересах, оплату комунальних послуг, придбання ліків, оплату обстежень, лікування тощо, відповідач на підтвердження своїх доводів суду також не надав.

Під час розгляду справи по суті, судом досліджено наданий відповідачем акт з місця мешкання від 02.05.2025, складений за підписами сусідів та посвідчений ТОВ «Житлосервіс-КР», з якого слідує, що за адресою: АДРЕСА_3 постійно мешкає ОСОБА_8 , разом з нею мешкає невістка ОСОБА_7 , яка доглядає та надає допомогу ОСОБА_8 , котра є інвалідом ІІ групи і потребує сторонньої допомоги у повсякденному житті; син ОСОБА_2 з 2022 року перебуває на військовій службі. Вказаний акт, досліджений в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, суд вважає недопустимим та недостовірним доказом, який би підтверджував факт проживання ОСОБА_7 разом з матір`ю, а також потребу його матері у сторонній допомозі за станом здоров`я і її надання саме дружиною відповідача. Суд зауважує, що до повноважень ТОВ «Житлосервіс-КР» не входить проведення обстеження житла на предмет проживання/не проживання осіб в кожній окремо визначеній квартирі, а тим паче надання оцінки стану здоров`я фізичної особи чи встановлення потреби у наданні сторонньої допомоги та догляду; майстром ТОВ «Житлосервіс-КР» лише посвідчено підписи сусідів на акті, що не є підтвердженням чи спростованням фактів, вказаних в цьому акті. Оскільки в обов`язки компанії, яка є управителем багатоквартирних будинків, не входить облік осіб, що проживають на території, яку вони обслуговують, клопотань про допит свідків відповідач не заявляв, тому суд дійшов висновку, що акт спільного проживання не підтверджує обставини, на які посилався відповідач в обґрунтування мотивів заперечення проти позову.

Що стосується посилань відповідача на перебування на його утриманні дружини ОСОБА_7 , яка начебто не може працювати у зв`язку зі здійсненням догляду за його матір`ю, то суд критично ставиться до них виходячи із вищевказаних обставин недоведеності потреби ОСОБА_8 у сторонній допомозі та догляді. Позаяк, із наданої відповідачем копії трудової книжки ОСОБА_18 слідує, що остання трудова діяльність її мала місце у 2021 році на посаді торгівельного представника ТОВ «ІНВЕСТ-В», де вона працювала з 19.04.2021 до 07.12.2021 та звільнена за власним бажанням. Докази втрати працездатності ОСОБА_7 чи неможливості її трудової діяльності матеріали справи не містять. Хронологічність встановлених обставин свідчить про те, що дружина відповідача звільнилась саме за власним бажанням ще до введення воєнного стану в Україні та призову ОСОБА_2 на військову службу, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, тобто, за логічним висновком, вочевидь не була обумовлена необхідністю здійснення догляду за свекрухою. Позаяк, навіть якщо мати відповідача ОСОБА_8 дійсно потребує стороннього догляду, а дружина відповідача здійснює такий догляд, вона має право на призначення та виплату компенсації за догляд як надавач соціальних послуг, з приводу чого докази її звернення до управління праці та соціального захисту населення у справі відсутні.

Що стосується посилань відповідача на сплату ним аліментів на утримання доньки від попереднього шлюбу ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , то суд зауважує, що чинне законодавство України не виділяє це як обставину, за якої аліменти можуть не стягуватися або не сплачуватися. До того ж виконання обов`язку з утримання однієї дитини не може здійснюватись за рахунок компенсаційного зменшення аліментів на утримання іншої дитини або звільнення від такого обов`язку, що буде розцінюватись як порушення рівності прав дітей. Позаяк, заявляючи вимогу про стягнення аліментів, позивач цю обставину враховувала, про що безпосередньо вказано у наведеному у позові мотивуванні.

Інші доводи та посилання відповідача щодо ускладнених міжособистісних стосунків між ним та позивачем як батьком та донькою суд залишає поза увагою, оскільки вони не стосуються предмету даного спору та не мають правового значення для його вирішення, а тим паче не можуть бути за підставу для звільнення від обов`язку з утримання дитини.

Наявність у чоловіка ОСОБА_3 непрацездатної матері, яка, за змістом поданих третьою особою пояснень, перебуває на утриманні їх сім`ї, суд залишає поза увагою, оскільки достатніх доказів на підтвердження цих обставин, а також їх істотності для вирішення спору, матеріали справи не містять.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку про доведеність наявності між сторонами спору та очевидну потребу ОСОБА_1 у матеріальній допомозі з боку обох батьків, які є працездатними, мають стабільний дохід та взмозі надавати їй таку допомогу. При цьому, потреба позивача у матеріальній допомозі як матері, так і батька оправдана її навчанням за денною формою здобуття освіти та наявністю єдиного джерела доходу у вигляді стипендії, за розміром якої остання вочевидь не взмозі самостійно забезпечувати свої хоча б першочергові потреби. Відтак, потреба ОСОБА_1 у додатковій матеріальній допомозі з боку відповідача за вищевказаних обставин, позивачем доведена.

Враховуючи встановлені судом обставини, рівність обов`язку обох батьків по утриманню дітей, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , пред`явлених в її інтересах адвокатом Ямковим В.І., із стягненням з відповідача на її користь аліментів на її утримання як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно. На переконання суду, стягнення аліментів в такому розмірі відповідатиме потребам ОСОБА_1 у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу, засадам розумності, справедливості та співмірності.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Визначаючи період, в межах якого слід здійснювати стягнення аліментів, суд виходить з вимог ч.1 ст.191, ч.1 ст.199 СК України, які в сукупності встановлюють, що аліменти на повнолітніх сина/доньку, які продовжують навчання, присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову та стягуються до досягнення 23-х років, але не більше, ніж до припинення навчання.

З огляду на те, що позивач, діючи через представника, звернулася до суду з позовом шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 14.04.2025, тому стягнення аліментів слід здійснювати саме з 14.04.2025.

У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки представник позивача адвокат Ямковий В.І. в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України заявив про намір подання доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення, тому питання розподілу усіх судових витрат по справі суд вважає за доцільне вирішити шляхом ухвалення додаткового рішення з призначенням дати судового засідання у відповідності до ст.246 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , заявлені в її інтересах адвокатом Ямковим Владиславом Івановичем, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з 14.04.2025 та до досягнення нею 23-річного віку, але не більше, ніж до припинення навчання.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Питання розподілу судових витрат вирішити шляхом ухвалення додаткового рішення з призначенням дати судового засідання у відповідності до ст.246 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з ухвалення шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн НОМЕР_8 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 .

Адвокат Ямковий Владислав Іванович, інн НОМЕР_9 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №0969, видане 15.12.2008 Дніпропетровською обласною КДКА, адреса: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , інн НОМЕР_10 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , інн НОМЕР_11 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 .

Рішення суду складено та підписано без проголошення 23.10.2025.

Суддя О.І. Євтушенко