У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Левицька Я.К., перевіривши матеріали звернення Шяуляйського районного суду про наявність підстав щодо визнання недієздатним громадянина України ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

19.09.2025 року з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до Подільського районного суду міста Києва надійшло звернення Шяуляйського районного суду (Литовська Республіка) про наявність підстав щодо визнання недієздатним громадянина України ОСОБА_1 від 31.07.2024 року № e2YT-9738-1185/2024.

Як вбачається зі звернення Шяуляйського районного суду громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має посвідку на постійне проживання в Литовській Республіці, звернулася до Шяуляйського районного суду Шяуляйської палати із заявою про визнання свого чоловіка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також є громадянином України та має посвідку на тимчасове проживання в Литовській Республіці, як недієздатного в окремих сферах майнових відносин та особистих немайнових відносин, та встановлення опіки над ним, призначення опікуна та розпорядника майна. Заява ОСОБА_2 була прийнята, і в Шяуляйському районному суді в Шяуляйській палаті було відкрито цивільну справу № e2YT-9738-l 185/2024, згідно із заявою заявника.

Правовідносини щодо обмеження в дієздатності або визнання особи недієздатною (повне і часткове визнання недієздатним) врегульовані Угодою від 7 липня 1993 року між Литовською Республікою та Україною про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, яка набула чинності 20 листопада 1994 року (далі - Угода).

Так, відповідно до п. 1 ст. 22 Угоди передбачає, що дієздатність фізичної особи визначається законодавством Договірної Сторони, громадянином якої є ця особа.

Згідно з п. 1 ст. 23 Угоди обмеження дієздатності особи або визнання її недієздатною регулюється компетентними установами, а законодавство Договірної Сторони, громадянином якої є ця особа, має визнаватися недієздатною або з обмеженим фактором.

У випадку опіки та піклування про громадян Договірної Сторони існує компетентний заклад опіки та соціального забезпечення Договірної Сторони, громадянином якого є особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, якщо інше не передбачено цією Угодою. У цьому випадку застосовується законодавство цієї Договірної Сторони (п. 1 ст. 30 Угоди).

Пункт 2 статті 23 зазначеної Угоди також передбачає, що якщо установа однієї Договірної Сторони визнає наявність підстав для визнання недієздатним або обмеженим фактором громадянина іншої Договірної Сторони, який має місце проживання або зареєстрований на території цієї Договірної Сторони, вона повідомляє про це відповідний орган іншої Договірної Сторони. Якщо нотифікована установа заявляє, що вона уповноважує установу стежити за діяльністю установи Сторони, на території якої особа має місце проживання або зареєстрована, або не відповідає протягом трьох місяців, установа Сторони, на території якої особа має місце проживання або зареєстрована, може розглядати провадження щодо обмеження або недієздатності особи відповідно до законодавства своєї держави, якщо причина визнання недієздатною або обмеженого фактора також передбачена законом Договірної Сторони, громадянином якої він є, рішення про обмеження дієздатності або визнання непрацездатності має бути направлено до відповідного органу іншої Договірної Сторони.

Шяуляйський районний суд звернувся до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із зверненням від 31.07.2024 року.

Відтак, на дату надходження такого звернення Шяуляйського районного суду до Подільського районного суду - 19.09.2025 року сплив трьох місячний термін виконання судового доручення і згідно положень пункту 2 статті 23 Угоди установа Сторони, на території якої особа має місце проживання або зареєстрована, може розглядати провадження щодо обмеження або недієздатності особи відповідно до законодавства своєї держави.

Згідно з ч. 1 ст. 500 ЦПК України суди України виконують доручення іноземних судів про надання правової допомоги щодо вручення викликів до суду чи інших документів, допиту сторін чи свідків, проведення експертизи чи огляду на місці, вчинення інших процесуальних дій, переданих їм у порядку, встановленому міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - дипломатичними каналами.

Відповідно до ч. 6 ст. 500 ЦПК України у разі якщо немає можливості виконати доручення іноземного суду, суд України у порядку, встановленому міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або якщо міжнародний договір не укладено - дипломатичними каналами, повертає таке доручення іноземного суду без виконання із зазначенням причин та подає відповідні документи, що це підтверджують.

Враховуючи викладене, у зв`язку із закінченням на момент надходження звернення до Подільського районного суду міста Києва строку на надання відповіді на таке звернення, на підставі пункту 2 статті 23 Угоди від 7 липня 1993 року між Литовською Республікою та Україною про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, яка набула чинності 20 листопада 1994 року, суд вважає за необхідне повернути таке звернення до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції без виконання.

Керуючись ст. 500 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Звернення Шяуляйського районного суду про наявність підстав щодо визнання недієздатним громадянина України ОСОБА_1 повернути до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції без виконання.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Я.К. Левицька