Провадження № 2/638/1558/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Цвіри Д.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кравцова Сергія Олександровича про відвід судді Шевченківського районного суду м. Харкова Цвіри Д.М. від розгляду цивільної справі № 638/18258/24 за позовною заявою керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Аміла Омарова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, визнання недійсним договору, -

встановив:

В провадженні судді Шевченківського районного суду м. Харкова Цвіри Д.М. перебуває вищевказана цивільна справа.

27.10.2025 представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Кравцовим Сергієм Олександровичем подано через систему «Електронний суд» заяву про відвід судді Цвіри Д.М. від розгляду даної справи.

Заява мотивована тим, що представником відповідача вже заявлялася заява про відвід судді Цвіри Д.М., але доводи, які були викладені не змогли переконати суд щодо наявності підстав для відводу.

Варто також зауважити, що представник відповідача адвокат Кравцов Сергій Олександрович , діючи не як адвокат, не як представник, а як свідомий громадянин, якому не байдужа доля судової системи України звернувся із дисциплінарною скаргою на дії судді Цвіри Д.М. до Вищої ади правосуддя України. За даною скаргою у судді дисциплінарний інспектор запропонував судді Цвірі Д.М. надати свої пояснення щодо спростування тих обставин, які були викладені в скарзі.

Так у своїх поясненнях суддя Цвіра Д.М. зазначає, що особливо її вразили обвинувачення скаржника, що нею умисно або внаслідок недбалості не зазначено в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору; допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, прояв неповаги до інших судів, адвокатів, експертів, свідків чи інших учасників судового процесу; умисне або внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод або інше грубе порушення закону, що призвело до істотних негативних наслідків.

Варто зазначити, що якщо уважно ознайомитися із змістом скарги, то у графі «У чому полягає неналежна поведінка судді» відображено: умисне або внаслідок недбалості:

незаконна відмова в доступі до правосуддя (у тому числі незаконна відмова в розгляді по суті позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги тощо) або інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків або призвело до порушення правил щодо юрисдикції або складу суду незазначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів

сторін щодо суті спору порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом, зволікання з виготовленням вмотивованого судового рішення, несвоєчасне надання суддею копії судового рішення для її внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Хоча ця скарга і пояснення судді прямо не стосується даної справи, але демонструють прямий прояв упередженості судді до представника відповідача.

Вподалі, 16.10.2025 рорку суддя Цвіра Д.М. вирішила із тих мотивів, які є зрозумілим лише їй, звернутися до Вищої ради правосуддя та Генерального прокурора із повідомленням на дії ОСОБА_3 (чи то адвоката, чи то просто фізичної особи) втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя.

В даному повідомленні, яке розміщено на офіційному сайті Вищої ради правосуддя України, суддею розкривається хід розгляду справи, яка перебуває у провадженні судді Цвіри Д.М. та зазначається наступне: «22.08.2025, представник відповідача адвокат ______подав через систему «Електронний суд» клопотанням про відмову у прийнятті клопотання прокурора.

Окрім того, в прохальній частина вказаного клопотання, представник попередив мене що якщо я наважусь розглядати клопотання прокурора не розглядаючи при цьому попередні клопотання представника відповідача, які також унеможливлюють подальший розгляд справи і першочерговими тоді ми заперечуємо проти його задоволення.

Тобто, адвокат попередив мене, що розглянувши клопотання прокурора і не розглянувши спочатку клопотання представника відповідача, відносно мене будуть якісь наслідки негативного характеру, натомість на день звернення з даним клопотанням, я не звернула, нажаль, уваги на попередження адвоката……» «Вважаю вищевказані дії, втручанням у здійснення мною, як судді, правосуддя при розгляді цивільного провадження».

В порядку захисту персональних даних на офіційному сайті ВРП не зазначені конкретні прізвища, але так як це повідомлення підписано безпосередньо суддею, то на нашу думку заперечувати той факт, що це повідомлення стосується саме ОСОБА_3 є не доречно.

В даній заяві про відвід я не вправі спростовувати, або підтверджувати ті факти, які зазначені в повідомлені, але варто зауважити, що представником відповідача дійсно було подано заперечення проти пред`явленого клопотання прокурора про зупинення провадження у справі. Це був виключно процесуальний документ, який передбачений нормами ЦПК і жодним чином його зміст не зачіпає «здійснення правосуддя». Так в даному запереченні було зазначено, що «У разі якщо пані суддя наважиться розглянути клопотання прокурора не розглядаючи при цьому попередні клопотання представника відповідача, які також унеможливлюють подальший розгляд справи і першочерговими тоді ми

заперечуємо проти його задоволення». Я поясню суть цього виразу більш доступною мовою, щоб у пересічного громадянина не виникло сумнівів вважати, що адвокат погрожує судді.

Після аналізу всього тексту заперечення у справі № 638/18258/24, зокрема контексту, в якому міститься фраза «У разі якщо пані суддя наважиться розглянути клопотання прокурора… тоді ми заперечуємо проти його задоволення», можна зробити висновок:

1. Морфологічно-стилістичний аналіз у контексті всього документа

Текст у цілому побудований у процесуально-юридичному стилі: посилання на статті ЦПК України, цитування судової практики Верховного Суду, логічно структуроване обґрунтування (по-перше, по-друге, далі висновки та прохальна частина). Це свідчить, що автор переслідує правову мету заперечення проти клопотання прокурора.

Фраза, яка викликала сумнів, розміщена в кінці, після детального юридичного аналізу, і виконує функцію умовного застереження: «…тоді ми заперечуємо проти його задоволення».

Уся структура речення є умовною конструкцією (у разі якщо… тоді…), що типово для юридичних документів.

2. Стилістична оцінка

Вираз «наважиться розглянути» залишається емоційно забарвленим і не відповідає офіційно-діловому стилю.

Водночас, у контексті всього документа цей вираз використано не як образу чи загрозу, а як емоційно підсилений синонім прийме рішення розглядати.

Тон тексту є критичним, але не містить елементів залякування, примусу чи спонукання до ухвалення певного рішення.

3. Змістовна мета автора

З аналізу видно, що автор: обґрунтовує неможливість розгляду клопотання прокурора через порушення процесуального порядку його подання (відсутність повідомлення учасників, неврахування раніше поданих клопотань); наголошує, що перед розглядом клопотання прокурора суд має розглянути попередні клопотання відповідача, оскільки вони можуть бути першочерговими; формулює умовне застереження: якщо суддя все ж розглядатиме клопотання прокурора, то представник заперечує проти його задоволення.

Тобто логіка викладу процесуальна, а не психологічно-залякувальна.

Саме тому, такі умовиводи судді Цвіри Д.М. є результатом її особистого бачення тону, формату, стилю викладення процесуальних документів представника відповідача.

Крім того, на мою думку, такі дії судді свідчать (я не стверджую, а лише розмірковую.

Це щоб в подальшому не звинуватили ще в якихось тисках чи порушеннях) про помсту за подання дисциплінарної скарги на неї до Вищої ради правосуддя.

В свою чергу, на мою думку, такі дії судді є проявом втручання в діяльність адвоката.

Приписами ч. 7 ст. 40 ЦПК України визначено, що відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява про відвід є необґрунтованою.

Статтею 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, зазначено, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", "Веттштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Оцінюючи доводи, викладені в заяві про відвід в їх сукупності, суд приходить до висновку, що висловлені доводи щодо відводу судді не ґрунтуються на вимогах п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, заявником не надано належних та допустимих доказів наявності та обґрунтованості обставини, що викликають сумнів в неупередженості або зацікавленості судді, а також наведені позивачем підстави для відводу судді не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а є лише незгодою сторони з процесуальними рішеннями судді, тому не можуть бути підставою для відводу в розумінні ч. 4 ст. 36 ЦПК України.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства України, встановлені при розгляді заяви обставини, письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість поданої заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що викладені у заяві доводи про відвід судді є необґрунтованими, а тому питання про відвід судді має бути вирішено суддею, визначеним у порядку ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд,-

постановив :

Визнати необґрунтованою заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кравцова Сергія Олександровича про відвід судді Шевченківського районного суду м. Харкова Цвіри Д.М. від розгляду цивільної справі № 638/18258/24 за позовною заявою керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Аміла Омарова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, визнання недійсним договору.

Передати заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кравцова Сергія Олександровича про відвід судді Шевченківського районного суду м. Харкова Цвіри Д.М. від розгляду цивільної справі № 638/18258/24 за позовною заявою керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Аміла Омарова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, визнання недійсним договору, для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України, у зв`язку з визнанням заявленого відводу судді необґрунтованим.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Д.М.Цвіра