Провадження № 22-ц/802/1158/25 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 13 647,59 грн заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 336374 від 14.12.2019, а також відшкодувати судові витрати: 2 422,40 грн судового збору та 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» заборгованість за Договором про надання коштів у позику № 336374 від 14.12.2019 у розмірі 6 532,51 грн та 1 159,60 грн судового збору.

Витрати на професійну правничу допомогу залишено за позивачем.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права у подібних правовідносинах і порушення норм процесуального права внаслідок неврахування наявних у справі доказів, просить скасувати це рішення в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» витрати на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції у розмірі 3 280 грн, а також відшкодувати такі витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 4 000 грн.

Відзив від відповідача на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а рішення суду в оскаржуваній частині змінити з таких підстав.

Залишаючи за позивачем витрати на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час розгляду справи у встановлений процесуальним законом строк позивач не надав суду ні доказів надання правової допомоги (фактичної передачі наданих адвокатом послуг, які зокрема можуть міститися в акті приймання-передачі послуг за договором), ні доказів на підтвердження витрат, понесених на надання правничої допомоги.

Колегія суддів частково погоджується із таким висновком і вважає його правильним в частині відсутності доказів фактичної передачі наданих адвокатом послуг, які мають міститися в акті приймання-передачі послуг за договором.

Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу урегульовано нормами ЦПК України: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України) шляхом подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; 3) розподіл судових витрат (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В силу ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у суді представником позивача були надані: копія договору про надання правової допомоги № 20250508.7 від 08.05.2025, орієнтовний розрахунок суми судових витрат у справі за позовом ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 за договором № 336374 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14.12.2019.

Зі змісту п. 4.2 Договору про надання правової допомоги № 20250508.7 від 08.05.2025 встановлено, що у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), або у разі оплати боржником суми заборгованості на стадії судового розгляду справи, клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду в розмірі 7 000 грн.

У наданому стороною позивача орієнтовному розрахунку суми судових витрат у справі за позовом ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 за договором № 336374 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14.12.2019 вказано, що сума витрат на правничу допомогу адвоката, яку очікує понести позивач, складає 7 000 грн.

Разом з тим, узгодженими сторонами умовами договору про надання правової допомоги № 20250508.7 від 08.05.2025, а саме п. 4.5 договору передбачено, що за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін (сторонами).

До позовної заяви представником позивача Бачинським О. М. було приєднано виключно договір про надання правової допомоги та попередній орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу. У позові представник просив стягнути з відповідача на користь позивача 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно розгляд справи просив проводити в порядку спрощеного позовного провадження без участі уповноваженого представника позивача.

Однак, подання представником позивача орієнтовного розрахунку суми судових витрат, не звільняє його від обов`язку надати суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

У матеріалах справи відсутній передбачений п. 4.5 Договору Акт про надання правової допомоги, в якому було б зафіксовано факт надання адвокатом правничих послуг позивачу.

Оскільки стороною позивача не надано суду доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог позивача про відшкодуванні витрат, пов`язаних з правничою допомогою.

Приєднаний до апеляційної скарги складений 20.08.2025 Акт № 1 приймання-передачі наданих послуг згідно Договору про надання правової допомоги № 20250508.7 від 08.05.2025 та Додаткової угоди до нього від 20.08.2025 не може бути прийнятий судом апеляційної інстанції, оскільки його подано поза межами встановленого законом процесуального строку і позивачем, усупереч вимог ч. 1 ст. 246 ЦПК України, не обґрунтовано об`єктивну неможливість (поважні причини, що унеможливили) його подання до суду першої інстанції.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 суд зазначив, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У приєднаному до апеляційної скарги складеному 20.08.2025 Акті № 1 приймання-передачі наданих послуг згідно Договору про надання правової допомоги № 20250508.7 від 08.05.2025 та Додаткової угоди до нього від 20.08.2025 відсутній перелік тих послуг, які неможливо було вказати з поважних причин до розгляду справи судом першої інстанції.

Крім того, у заголовку цього акта зазначено і про Додаткову угоду до договору від 20.08.2025, яку позивачем взагалі не надано.

Колегія суддів також зауважує, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із визначенням фіксованого розміру винагороди могли бути подані до закінчення судових дебатів (розгляду справи судом).

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що суд першої інстанції проігнорував опис послуг, зазначений в орієнтовному розрахунку суми судових витрат, проявивши надмірний формалізм при оцінюванні такого опису на предмет його деталізації відхиляються апеляційним судом, оскільки вимога щодо подання учасником справи детального опису робіт (надання послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги визначена у ч. 3 ст. 137 ЦПК України і є обов`язком учасника справи, а не його правом.

Крім того, обов`язок щодо складання акту за результатами надання правової допомоги визначено і в п. 4.5. укладеного між позивачем і адвокатом Договору про надання правової допомоги № 20250508.7 від 08.05.2025, який також є обов`язковим для своєчасного виконання сторонами цього договору.

Щодо посилання суду першої інстанції на відмову у стягненні витрат на правничу допомогу також і тому, що позивач не надав доказів на підтвердження витрат, понесених на надання правничої допомоги то колегія суддів доходить висновку, що рішення суду в оскарженій частині необхідно змінити, виключивши з нього таке посилання з таких підстав.

Цивільне процесуальне законодавство передбачає, що розмір витрат на надання правничої допомоги на момент вирішення відповідного питання про їх відшкодування може бути сплаченим уже, або ж згодом, залежно від умов укладеного договору.

У п. 4.4. договору позивач і адвокат узгодили оплату наданої адвокатом правової допомоги упродовж 10 днів з моменту постановлення судом рішення суду.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу з підстав не надання позивачем доказів на підтвердження витрат, понесених на надання правничої допомоги зроблені з порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для зміни рішення суду в цій частині шляхом виключення із оскаржуваного рішення суду такого посилання.

У решті рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм процесуального права.

Рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову позивачем не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2025 року в оскаржуваній частині щодо відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення суду в цій частині посилання на те, що позивач не надав суду доказів на підтвердження витрат, понесених на надання правничої допомоги.

У решті заочне рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя

Судді