Справа № 214/5516/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 вересня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості з аліментів, третя особа Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , яка утворилась за період з 01 червня 2020 року по 01 серпня 2021 року та з 01 листопада 2021 року по 15 жовтня 2022 року у загальному розмірі 128389 грн. 06 коп.В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких є двоє синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.10.2020 року по справі №214/4025/20, позивач сплачує на користь відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Між тим, позивач зазначає, що про факт звернення відповідача до суду з вказаним позовом він не знав донедавна та, коли почав сплачувати аліменти, дізнався, що у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з 01 червня 2020 року по 30 червня 2023 року у розмірі 79453 грн. 41 коп. Однак, про факт звернення відповідача до суду з вказаним позовом та про нарахування йому заборгованості зі сплати аліментів, позивач дізнався 15 жовтня 2022 року, саме коли розійшовся з відповідачем, позаяк весь вказаний час він проживав із нею разом однією сім`єю, вони мали спільний бюджет та він як батько забезпечував родину, і лише у період із серпня по жовтень 2021 року він на кілька місяців розходився з відповідачем, їздив на заробітки до Польщі та у зв`язку з чим вони у той період не проживали разом, але, коли позивач повернувся із заробітків, вони знову почали проживати разом із відповідачем однією сім`єю. Таким чином, у період з 01 червня 2020 року по 01 серпня 2021 року та з 01 листопада 2021 року по 15 жовтня 2022 рокувони проживали з відповідачем однією сім`єю і саме він забезпечував сина, а відтак, він підлягає звільненню від сплати заборгованості по аліментам, яка утворилась саме за цей період.

Ухвалою суду від 02.10.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 30.01.2024 року постановлено перейти до розгляду вказаної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судових засіданнях свої позовні вимоги підтримував у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник позивача надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача.

Відповідач належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи, однак до суду не з`явилась, її представник надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що заяв та клопотань його довіритель не має, позовні вимоги не визнає, просить суд у повному обсязі відмовити у задоволенні позовних вимог та розглянути справу за його відсутності та за відсутності відповідача.

Представник третьої особи про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду не з`явився.

Свідок ОСОБА_5 , будучи допитаною у судовому засіданні показала, що позивача у цій справі знає, він був її сусідом по під`їзду у період з червня 2020 року по 2023 рік, у них дружні відносини, вона його добре знала, регулярно бачила його з дитиною маленьким хлопчиком, який був доглянутий та охайний, дружину позивача також бачила, але мало, дитину бачила частіше з батьком, а не матір`ю.

Свідок ОСОБА_6 , будучи допитаною у судовому засіданні показала, що працює головним бухгалтером ЖБК «Спутник-3», який обслуговує будинок, у якому вона проживає, позивача знає років 8, він був її сусідом по будинку, знає, що з позивачем без реєстрації шлюбу проживала ОСОБА_7 та вони мають спільну дитину - сина ОСОБА_8 , вони проживали разом із червня 2020 року до кінця 2023 року. Зазначила, що позивач добрий батько, вона бачила як він гуляв із дитиною, доглядав за нею.

На допиті інших свідків учасники провадження не наполягали.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, згідно заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.10.2020 року, у справі №214/4025/20, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.07.2024 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд зазначеного вище заочного рішення залишено без розгляду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15.08.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.10.2020 року, у справі №214/4025/20, повернуто заявнику.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за вих. №96844 від 20.07.2023 року, загальний розмір заборгованості позивача згідно виконавчого листа №214/4025/20 від 16.10.2020 року, за період з 12 червня 2020 року по 01 липня 2023 року складає 79453 грн. 41 коп.

Згідно характеристики ОСОБА_1 , виданої 05.03.2024 року за підписом голови ЖБК «Спутник-3» Павліченко О.М., такий з червня 2018 року по січень 2023 року проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_9 та сином ОСОБА_3 , проявив себе виключно з позитивного боку, скарг від сусідів на нього не надходило, бере активну участь в громадських зборах і необхідних роботах, що проводяться на території житлового кооперативу тощо.

Як зазначено у характеристиці ОСОБА_3 , виданої 09 лютого 2024 року за підписами директора КЗДО (ясла-садок) №42 Криворізької міської ради Олени Більчик та вихователя ОСОБА_10 , ОСОБА_11 відвідував зазначений заклад в період з 08 грудня 2020 року по 11 травня 2023 року, виховується у повній сім`ї, має старших сестричок, в дитячий садок батьки приводили дитину охайною, доглянутою, батько завжди цікавився життям дитини у закладі дошкільної освіти, достатньо уваги приділяв вихованню сина, проявляв ініціативу, брав участь у благоустрої приміщень закладу.

Згідно довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за вих. №145484 від 22.04.2024 року, із заробітної плати ОСОБА_1 з 01 липня 2023 року по теперішній час утримується заборгованість згідно виконавчого листа Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №214/4025/20 від 16.10.2020 року до погашення боргу в сумі 80919 грн. 81 коп. на користь Саксаганського ВДВС ПМРУ МЮ (м. Одеса), за період з 01 липня 2023 року по 31 березня 2024 року утримано 63477 грн. 03 коп., залишок заборгованості станом на 01 квітня 2024 року становить 56859 грн. 53 коп.

Згідно довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за вих. №145482 від 22.04.2024 року, із заробітної плати ОСОБА_1 з 01 липня 2021 року по 30 червня 2023 року утримуються аліменти на утримання ОСОБА_3 згідно особистої заяви від 05 липня 2021 року, за період з 01 липня 2021 року по 30 червня 2023 року утримано і перераховано аліментів у сумі 89855 грн. 69 коп.

Згідно довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за вих. №145477 від 22.04.2024 року, із заробітної плати ОСОБА_1 з 01 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року утримуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 згідно виконавчого листа з 01 січня 2021 року, за період з 01 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року утримано і перераховано аліментів у сумі 4255 грн. 86 коп.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за вих. №28.11-34/117099 від 16.04.2024 року, станом на 16 квітня 2024 року сукупний розмір заборгованості складає 79453 грн. 41 коп.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який бере активну участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 04.09.2019 року у справі №711/8561/16-ц).

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

За приписами ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Таким чином, повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у випадку, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Тобто з аналізу даної правової норми вбачається, що питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості або зменшити розмір заборгованості по стягненню аліментів. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Так, позивач звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначив, що йому не було відомо про те, що з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_8 та, що у період з 01 червня 2020 року по 01 серпня 2021 року та з 01 листопада 2021 року по 15 жовтня 2022 рокувін проживав із відповідачем у цій справі однією сім`єю, вони мали спільний бюджет та він забезпечував родину і сина, а відтак вважає, що він має бути звільнений від сплати заборгованості, що виникла саме за цей період.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява №26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В постанові Верховного Суду від 27.02.2020 року по справі №560/898/16-ц зроблено висновок, що обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Так, оцінивши належність, допустимість і достовірність доказів, наданих позивачем, а також їх достатність і взаємний зв`язок між собою, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності підстав для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами.

Твердження того, що позивач не знав про стягнення з нього за заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.10.2020 року, у справі №214/4025/20, аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , спростовуються обставинами, встановленими в ухвалі Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.07.2024 року, яка набрала законної сили, постановленою за результатами розгляду його заяви про перегляд вказаного заочного рішення, в обгрунтування якої він також зазначав про те, що не знав про ухвалення вказаного судового рішення та в якій суд зазначив, що не приймає до уваги такі його твердження, позаяк постановою державного виконавця Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) встановлено, що рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. за виконавчим листом №214/4025/20 виконано у повному обсязі. Крім того, суд зазначає, що як убачається із наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, позивач періодично здійснював аліментні платежі у період, за який він просить звільнити його від сплати заборгованості та у який, як він зазначає, він проживав із відповідачем однією сім`єю та утримував сина, що в свою чергу також спростовує його твердження стосовно того, що він не знав про стягнення з нього аліментів.

Щодо тверджень позивача стосовного того, що він у період з 01 червня 2020 року по 01 серпня 2021 року та з 01 листопада 2021 року по 15 жовтня 2022 року проживав із відповідачем у цій справі однією сім`єю, що вони мали спільний бюджет та він забезпечував родину і сина, суд зазначає, що це не є тією обставиною, що слугує підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, адже проживання однією сім`єю не позбавляє права відповідача на стягнення аліментів з позивача, який, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надав суду доказів у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги в частині того, що він належним чином саме утримував сім`ю, зокрема свого сина ОСОБА_8 , на утримання якого були стягнуті аліменти та зі сплати яких утворилась заборгованість.

Інших правових та фактичних підстав, які б свідчили про наявність підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами суду не надано.

Отже, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби дитини, зумовлені її розвитком, беручи до уваги те, що утримувати неповнолітню дитину є обов`язком як матері, так і батька, виходячи з інтересів дитини, які є більш важливими за інші обставини, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 178, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості з аліментів.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.

Повне рішення було складено 06 жовтня 2025 року.