Провадження № 2/641/426/2025 Справа № 641/4116/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Музиченко В.О.

за участю секретаря - Микитюк В.П.,

справа № 641/4116/24

розглянувши цивільну справу за позовною заявою КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за послуги з теплопостачання у сумі 145131,61 грн. з кожного та судові витрати.

В обґрунтування позову, зазначено, що відповідачам на праві власності належать нежитлові приміщення першого поверху № 7, 8, 8а, 9,10, 11, 12, загальною площею 164,4 кв.м, які знаходяться в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , частка кожного із відповідачів складає по частині. Вищезазначені нежитлові приміщення розташовані в будинку з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харківські теплові мережі». Система опалення зазначених приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку в цілому. Постачання теплової енергії на потреби опалення у житлові будинки та об`єкти соціальної сфери позивач здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів. На підставі розпоряджень Харківського міського голови в опалювальних сезонах 2021-2023 роках здійснювалось постачання теплової енергії у житлові будинки, де розташовані нежитлові приміщення відповідачів. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуг відповідно до ст. 13,14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за надані послуги у повному обсязі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не здійснюють, внаслідок чого за відповідачами перед позивачем утворилась заборгованість за період з 01.08.2021 по 01.04.2024 у загальному розмірі 290263,22 грн. В зв`язку з чим вони вимушені звернутись до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.06.2024 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.10.2024 року об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовною заявою КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з цивільною справою за позовною заявою КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Представником відповідачів подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що 02 лютого 2020 року відповідач ОСОБА_1 придбав 1/2 (одну другу) частку у власність нежитлове приміщення 1-го поверху № ІІІ, 3, 4, 7, 8, 8а, 9, 10, 11, 12 загальною площею 165,4 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , іншу частинку вказаного нежитлового приміщення 22.02.2020 року придбала відповідач ОСОБА_2 . При володінні вищезазначеними нежитловими приміщеннями як колишнім власником, так і відповідачами, ніяких зобов`язань перед КП «Харківські теплові мережі» не виникало, самовільного підключення/від`єднання до системи мережі центрального теплопостачання не робили. 23 липня 2021 року представниками КП «Харківські теплові мережі» було складено акт обстеження системи теплоспоживання об`єкту № ВНОТ/7368, згідно якого встановлено, що в приміщеннях проходять внутрішньо будинкові трубопроводи системи опалення будівлі та в приміщенні № 7 встановлено вузол керування системи опалення будівлі. Крім того, в вищезазначеному акті встановлено, що система централізованого гарячого водопостачання в цих приміщеннях відсутня, вхід в приміщення окремий. Позивач у своїй заяві зазначає, що КП «Харківські теплові мережі» на офіційному сайті в мережі інтернет 31.10.2021 розмістили індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Тобто ніяких зобов`язань між позивачем та відповідачами не існує і нарахована заборгованість є безпідставною. Крім того, як вбачається з відеозапису знятого відповідачем в нежитловому приміщенні відсутні труби, радіатори, за допомогою яких могло передаватися тепло в приміщення. Таким чином, ввід централізованого гарячого водопостачання на нежитловому приміщенні відсутній. Розрахунок наданий позивачем не містить розрахунку витрат за обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку за період, зазначений у розрахунках. Відповідно до відомостей з розрахунку теплового навантаження та опалення № ВТК/391 від 03 серпня 2021 року позивач розраховує об`єм (V=323 м. куб.) та площину приміщень (S=82.7 м. кв.), таким чином, відповідно до формули визначення висоти приміщення (h (висота) =V (об`єм) : S(площу)= 323 : 82.7 =3,90 м . Однак ці відомості є помилковими, тому що висота приміщення сягає 2.60 м. З огляду на зазначене, розрахунку теплового навантаження та опалення № ВТК/391 від 03 серпня 2021 року є неналежним доказом і не заслуговують до уваги суду. Крім того, розрахунок позивача не містить деталізації інформації щодо структури плати: про розмір нарахованої плати за послуги з постачання теплової енергії, плати за абонентське обслуговування, плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньо будинкових систем будинку. Факт постачання позивачем теплової енергії до загальних площ користування та допоміжних приміщень, не підтверджується жодними актами про підключення опалення на початку опалювальних сезонів та актами про відключення опалення наприкінці опалювальних сезонів. Надані позивачем акти обстеження системи теплоспоживання об`єкта та акти підключення/відключення споживача до джерела теплової енергії були складеними без участі відповідачів. Вказані акти відповідачі не підписували, від підпису не відмовлялися. Крім того, враховуючи те, що до нежитлового приміщення 1-го поверху № ІІІ, 3, 4, 7, 8, 8а, 9, 10, 11, 12 загальною площею 165,4 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 не здійснюється централізоване теплопостачання, відсутня можливість будь-яким чином здійснити комерційний облік послуг позивача, а відповідно і здійснити вимір спожитих послуг. Жодних особових рахунків у позивача відповідачі не мають, оскільки нежитлове приміщення, має ізольований вхід. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направляли до генерального директора КП "Харківські теплові мережі" заяву з проханням вирішити питання про звільнення нежитлового приміщення від комунікацій, які в ньому знаходяться, до яких приміщення не має жодного відношення. У відповідь на вищезазначену заяву позивач зазначає, що КП "Харківські теплові мережі" не є власниками вищезазначеного обладнання та на балансі підприємства вищезазначене обладнання не перебуває, та відповідно до п. 8 Правил користування теплової енергії, зареєстрованих постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 необхідно подати заяву до теплопостачальної організації на отримання технічних умов на реконструкцію (перенос) існуючої системи опалення будівлі або звернутись до власника будівлі. Позивач умисно не виконав вимоги, які встановлені порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 № 169 про затвердження Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Позивачем заявляється вимога про стягнення заборгованості з відповідачів за послуги з теплопостачання у період з 01.02.2020. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, таким чином вимоги позивача про стягнення заборгованості у період до 01.12.2021 (включно) та в межах строків позовної давності є безпідставними та такими, що заявлені поза межами строку позовної давності та мають бути залишені судом без розгляду. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги та пояснення надані в судовому засіданні підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити.

Представник відповідачів надав заяву про закінчення розгляду справи за відсутності відповідачів та їх представника, підтримав позицію викладену у відзиві та додаткових поясненнях, в задоволенні позову просив відмовити.

Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.

На підставі Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 382552591 від 12.06.2024 судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить частина нежитлових приміщень першого поверху № 7, 8, 8а, 9,10, 11, 12, загальною площею 164,4 кв.м, які знаходяться в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 382552591 від 12.06.2024 судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить частина нежитлових приміщень першого поверху № 7, 8, 8а, 9,10, 11, 12, загальною площею 164,4 кв.м, які знаходяться в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Постачання теплової енергії Комунальним підприємство «Харківські теплові мережі» за вказаною адресою підтверджується актами про підключення та відключення опалення в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: акт № 171/11483 від 29.10.2019 р., акт № 171/12415 від 09.04.2020 р., акт № 171/13232 від 27.10.2020 р., акт № 171/13882 від 12.04.2021 р., акт № 171/15569 від 21.10.2021 р., акт № 171/15580 від 15.04.2022 р., акт № 171/1568 від 06.04.2023 р., які складені представниками КП «ХТМ» та балансоутримувачем.

У відповідача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , у відповідача ОСОБА_2 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 .

23.07.2021 року представниками КП «Харківські теплові мережі» за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 складено акт обстеження системи теплопостачання об`єкту № ВНОТ/7638, а саме: нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що в приміщенні проходять внутрішньо будинкові трубопроводи системи опалення будівлі та в приміщенні № 79 (тех. паспорт від 21.012020р.) встановлений вузол керування системи опалення будівлі. Система централізованого гарячого водопостачання в цих приміщеннях відсутня, вхід в приміщення окремий. Припис: укласти договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді з КП «ХТМ» до 01.09.2021 р., забезпечити наявність проекту теплового навантаження. Цей акт є підставою для виконання розрахунку теплового навантаження на опалення та дорахувань за спожиту теплову енергію без договору.

Матеріали справи містять розрахунок теплового навантаження на опалення ВКТ/390 від 03 серпня 2021 року. Відповідно якого за адресою АДРЕСА_1 виконані наступні розрахунки: Зовнішній об`єм будівлі V до 5000 м3, об`єм а площа приміщень, згідно даних акту № ВНОТ/7638 від 23.07.2021 та службової записки ВНОТ вх. № С-3250/43 від 03.08.2021, S = 82,7 кв.м., V 323 м3. Рік будівництва 1965-1971. Розрахунок виконано згідно КТМ 204 України 224-94. Питома опалювальна характеристики будови: q0= 0,43 ккал/м3год.С.; температура внутрішнього повітря: tвп= 18 С; коефіцієнт переліку для визначення q0 (при tз.п. = -23 С): а= 1,116; розрахункова температура зовнішнього повітря для Харкова tз.п. = - 23 С; коефіціент, що врахїовує тепловий потік на опалення громадських споруд к= 1,15; теплове навантаження на потреби опалення: Qоп. = V х q0 х (tвп - tзп) х а х к,

Qоп. = 323 х 0,43 х 41 х 1,116 х 1,25 = 7943,8 ккал/год.

Qоп. = 0,007944 Гкал/год.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звертались до Комунального підприємства "Жилкомсервіс" з проханням вирішити питання про звільнення нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від комунікацій, які в ньому знаходяться («рамки» - пункт розподілу теплової енергії), до яких приміщенням не має жодного відношення.

Згідно відповіді директора КП «Жилкомсервіс» від 02.11.2021 року вбачається, що переобладнання інженерних мереж в нежитловому приміщенні до компетенції КП "Жилкомсервіс" не входить. З вказаного питання рекомендовано звернутись до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі".

Відповідачі звернулись з вищезазначеною заявою до КП «Харківській теплові мережі», на яку КП «Харківські теплові мережі» 07.10.2021 року надано відповідь, що персоналом нагляду за об`єктами теплоспоживання «ЦКтаОТ» було проведено обстеження системи теплоспоживання нежитлових приміщень першого поверху, які розташовані у нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами обстеження був виконаний розрахунок теплового навантаження на потреби опалення приміщень, який займаються та виконані нарахування за спожиту теплову енергію: ФО ОСОБА_1 25913,71 грн., ФО ОСОБА_2 25913,71 грн. Щодо звільнення приміщень від комунікацій, які в ньому знаходяться (вузол керування системи опалення будівлі та внутрішньо будинкові трубопроводи опалення), то проінформовано, що КП «Харківські теплові мережі» не є власником вищезазначеного обладнання та на балансі підприємства вищезазначене обладнання не перебуває. Якщо заявники є власниками вищезазначеного обладнання, то необхідно відповідно до п. 8 Правил користування тепловою енергією, зареєстрованою постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198 подати заяву до теплопостачальної організації на отримання технічних умов на реконструкцію (перенос) існуючої системи опалення будівлі. В іншому випадку, для вирішення питання необхідно звернутись до власника будівлі.

З наданих КП «Харківські теплові мережі» розрахунків та об`єднаних актів звіряння вбачається, що відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нараховано заборгованість з оплати спожитої теплової енергії на потреби опалення. За період з серпня 2021 року (у серпні 2021 року проведено перерахунок за період з лютого 2020 по квітень 2021 року) по квітень 2023 року включно вартість теплової енергії, спожитої без договору, склала 290263,22 грн. Оскільки відповідачі є співвласниками нежитлового приміщення та кожному належить по частині вказаного приміщення, позивач просить стягнути заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 145131,61 грн. з кожного.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 № 1407 Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» () визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Оскільки приміщення відповідачів не обладнані пристроями обліку теплової енергії розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження.

Таким чином, відповідачі є споживачами послуг з централізованого теплопостачання за вищевказаною адресою, оскільки будинок має єдину централізовану систему опалення.

За правилами ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З огляду на фактичне споживання відповідачами наданих позивачем послуг, відповідно до ст. 11 ЦК України між сторонами склалися правовідносини щодо надання та отримання вищевказаних послуг, та у відповідачів виникло грошове зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

За визначеннями, які зазначені у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

У частині 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Статтями 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

За приписами ст.162 ЖК України, ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.92, та у редакції, затвердженої постановою Кабінету Міністрів № 45 від 24.01.2006, власник та його повнолітні члени сім`ї зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути єдиною підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Згідно за ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно дост.68 ЖК України, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі за текстом Правила), плата за надання цих послуг повинна надаватися не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно ст.162 Житлового кодексу України, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги по затвердженим в установленому порядку тарифам та в строки, встановлені договором або законом.

Частина 3 ст.31 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначає, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Відповідно до положень ст.32 Закону України Про житлово-комунальні послуги, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Наведене свідчить, що відповідачі зобов`язані були своєчасно і в повному обсязі оплачувати витрати на утримання будинку, споруд і прибудинкової території, послуги з теплопостачання, водопостачання, водовідведення, газопостачання, тощо.

Згідно зі ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року № 2633-ІУ споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п.20 Правил плата за послуги з теплопостачання вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку або затверджених норм споживання на підставі платіжного документу.

Згідно за п.23, п.29 Правил перерахунок розміру плати за послуги з теплопостачання проводиться лише у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їх якості.

Відповідно до п.25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2007 року за № 1320/14587 (набув чинності з 09.12.2007 року) встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, допускається відключення житлового будинку лише в цілому, можливість відключення окремої квартири виключена.

Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4(далі - Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення приміщень відповідачів від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання їм послуг з постачання тепла.

Підпунктом 5.3 п.5 Державні будівельні норми України "Опалення, вентиляція та кондиціювання" ДБН В.2.5-67:2013 передбачено, що у холодний період року в опалювальних приміщеннях упродовж періоду їх використання у житлових будинках допускається, а у громадських адміністративно-побутових та виробничих будівлях слід приймати температуру повітря нижчою не більше ніж на 4С від нормованої температури, але не нижче 12С у житлових, громадських та адміністративно-побутових будівлях і не нижче ніж 5С у виробничих приміщеннях.

Оскільки самі приміщення відповідачів не опалюються, опалення відповідачів здійснюється від житлового будинку, безпосередньо від суміжних опалювальних приміщень вбудованих в житловий будинок, та передбачені під нежитлові приміщення, які в свою чергу опалюються, що підтверджується актами обстеження, наявними в матеріалах справи.

Оскільки система опалення нежитлових приміщень відповідачів в будинку за адресою: АДРЕСА_1 є єдиною з системою опалення житлового будинку, розташованого за цією ж адресою, відповідачами з лютого 2020 року по квітень 2024 року, без укладання письмового договору, споживалась теплова енергія, що підтверджується актами про підключення та відключення опалення в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які складені представниками КП «Харківські теплові мережі» та представниками житлово-експлуатаційної організації.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов згідно зіст.525 ЦК України не допускається, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Обставини щодо належного виконання підприємством умов надання житлово-комунальних послуг матеріалами справи не спростовуються. З вимогами щодо перевірки якості наданих послуг відповідачі до управителя не звертались. Акти-претензії, які б свідчили про ненадання послуг чи надання їх неналежної якості, не складались. Отже, відповідачами будь-яким чином не спростовано надання позивачем йому житлово-комунальних послуг належної якості.

У відзиві на позов, представник відповідачів зазначає, що позивачем невірно виконаний розрахунок теплового навантаження на опалення від 03.08.2021 року, та з наданого розрахунку вбачається, що висота стель приміщення становить 3,9 м (S = 323 : 82,7 = 3,90 м.), що не відповідає дійсності, оскільки ними були зроблені заміри висоти стелі та вона становить 2,60 м. Помилка позивача у розрахунках об`єму приміщення призвела до невірного нарахування використаної теплової енергії та штучного збільшення заборгованості за надані послуги, однак суд не може погодитись з таким твердженням представника відповідачів, оскільки для розрахунку теплового навантаження на опалення ВКТ/391 був взятий не внутрішній об`єм будівлі, а зовнішній. Розрахунок був зроблений на підставі даних акту № ВНОТ/7638 від 23.07.2021, числові дані для обрахунку площі приміщення були взяті з вищезазначеного акту, вказаний акт був складений у присутності відповідачів, який вони підписали та не оспорювали.

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо/будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Розподіл між споживачами обсягу спожитої в будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до розділу III Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року №315. Пунктом 6 розділу III Методики визначено, що в будівлі/будинку, в якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень неоснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється на опалення опалювального приміщення, оснащеного вузлом розподільчого обліку, визначається на підставі показань відповідного вузла розподільчого обліку з урахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загально будинкові потреби опалення будівлі/будинку, що визначається пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів цих приміщень, та враховуючи вимоги розділів VI, VIII Методики.

Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень, які є невід`ємною частиною житлового будинку. За рахунок теплопровідності, випромінювання і конвекції теплова енергія, що подається в житловий будинок через приєднану мережу розподіляється по всьому будинку по внутрішньо будинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах і поширюється не тільки від радіаторів, але і від інших елементів системи опалення (трубопроводи, стояки, підводки тощо).

Таким чином, суд приймає як належний доказ розрахунок теплового навантаження на опалення, оскільки він виконаний у відповідності до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Відповідачі не були позбавлені права в разі не погодження з тепловим навантаженням, зробити розрахунок в незалежній організації, чого останніми зроблено не було.

Крім того, представником відповідачів заявлено про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Як встановлено судом, відповідач зобов`язаний щомісяця здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, а відтак вказані зобов`язання відповідачем з оплати житлово-комунальних послуг виникали щомісяця. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги повинна була вноситися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Тобто, з 21 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці житлово-комунальних послуг, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17.

Водночас слід зазначити, що за змістом положень п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

З 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжено на строк дії карантину, тобто до 01 липня 2023 року.

Окрім того, за п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Суд звертає увагу, що Законом України № 4434-ІХ від 14.05.2025 "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності", яким виключено пункт 19 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України щодо призупинення строків позовної давності, набрав чинності з 04 вересня 2025 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" Суд зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини" зазначено, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Приписами ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ураховуючи, що перебіг позовної давності у цій справі продовжувався та зупинявся у зв`язку із введенням карантину та воєнного стану, відтак на час розгляду справи позовна давність не спливла, а тому підстави для її застосування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Факт отримання відповідачами послуги з постачання теплової енергії у опалювальний період з 01.02.2020 по 01.04.2023 років знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи, таким чином позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню в повному обсязі. Так з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Харківські теплові мережі» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 145131,61 грн. з кожного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір підлягає стягненню з відповідачів у розмірі 3028,00 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» вартість спожитої теплової енергії у розмірі 145131,61 грн. та витраті зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн., а всього стягнути 148159 (сто сорок вісім тисяч сто пятдесят дев`ять) грн. 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь КП «Харківські теплові мережі» вартість спожитої теплової енергії у розмірі 145131,61 грн. та витраті зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн., а всього стягнути 148159 (сто сорок вісім тисяч сто пятдесят дев`ять) грн. 61 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: КП «Харківські теплові мережі», адреса: м. Харків вул. Мефодіївська, 11, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду виготовлений 27.10.2025 року.

Суддя В.О.Музиченко