Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2779/25
Провадження № 2/279/1364/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м.Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ІвашкевичО. Г., з секретарем судового засідання Райвахівською Л.В., за участі представника позивача адвоката Дубенчука М.В, відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Орлюка С.А, розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи: приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу Івчук С.С., ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання недійсним,

ВСТАНОВИВ:

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області звернувся адвокат Дубенчук М.В. в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи: приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу Івчук С.С. з позовом про визнання недійсним та скасування договору довічного утримання від 04.09.2008 року, який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Коростенського МНО Івчуком С.С., та зареєстрований у реєстрі за № 7466, а також виключення з державного реєстру речових прав, реєстраційний номер 57035959, запису про державну реєстрацію договору про довічне утримання серія та номер 7466.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер чоловік позивачки - спадкодавець за законом ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина на 20/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У встановленому законом порядку позивачка прийняла спадщину, наслідком чого приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Неборачко І.В. була заведена спадкова справа № 72675977. По сплину 6-ти місячного терміну після смерті спадкодавця вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 20/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однак нотаріусом при перевірці належності нерухомого майна спадкодавцеві було виявлено наявність в реєстрі речових прав запису про Договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що унеможливлює оформлення нею спадкових прав. Про наявність Договору довічного утримання їй відомо не було. Реєстрація договору довічного утримання відбулась після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , як наслідок про наявність договору довічного утримання вона дозналась 14.03.2025 року, тому строк позовної давності оскарження договору довічного утримання від 04.09.2008 року, вважає пропущеним з поважних причин. Договір довічного утримання від 04.09.2008 року, на її думку, підлягає визнанню судом недійсним, виходячи з того, що 19.04.1986 року в зв`язку з отриманням трудового каліцтва ОСОБА_4 був визнаний обмежено дієздатним на підставі рішення суду № 134/2 від 19.04.1986 року м. Кіровське Донецької області. На день укладення договору довічного утримання у ОСОБА_4 був опікун ОСОБА_5 на підставі рішення Сингаївської сільської ради Коростенського району № 5 віл 12.01.2000 року. Відповідно до чинного законодавства Договір довічного утримання повинен був би укладеним за наявності виданого піклувальнику дозволу органу опіки та піклування на надання згоді: особі, дієздатність якої обмежена, на вчинення правочину щодо укладення договорів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації. Лише за наявності вищезазначеного дозволу нотаріальний договір мав бути підписаний піклувальником обмежено дієздатної особи. Однак договір довічного утримання укладений безпосередньо між обмежено дієздатним ОСОБА_4 та ОСОБА_1 без дозволу органу опіки та піклування та відома піклувальника (станом на 04.09 2008 року) ОСОБА_5 . Також вказує, що Договір довічного утримання набирає чинності з дня проведення його державної реєстрації. Державна реєстрація договору проведена 05.10.2024 року, тому на день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , даний договір фактично був не дійсний. Зважуючи на викладене, з посиланням на ст.37,71,203,215,216 ЦК України просила визнати недійсним та скасувати договір довічного утримання від 04.09.2008 року, який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Коростенського МНО Івчуком С.С., та зареєстрований у реєстрі за № 7466, а також виключити з державного реєстру речових прав, реєстраційний номер 57035959, запис про державну реєстрацію договору про довічне утримання серія та номер 7466. З позовною заявою позивач просила витребувати у приватного нотаріуса копію договору довічного утримання від 04.09.2008 року.

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.05.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Відповідач 30.05.2025 року направив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що його дядько ОСОБА_4 не довіряв ні позивачу, ні рідним дітям, не бажав, щоб його майно перейшло у чуже володіння і користування, відповідач разом зі своїм батьком ОСОБА_5 доглядали дядька до його смерті. За життя дядько не ініціював питання щодо розірвання договору довічного утримання. Оригінал договору довічного утримання був втрачений, тому виникла необхідність отримання дублікату, внаслідок чого запис повторно з`явився у реєстрі про Державну реєстрацію речових прав від 09.10.2024 року. З посиланням на постанову Верховного Суду у справі № 6-142цс13 від 25.12.2013 року зазначає, що право на звернення до суду з вимогою про розірвання договору довічного утримання має лише відчужувач спірної квартири. Оскільки позивачка є не стороною договору, то вона не має права ініціювати в судовому порядку питання щодо розірвання договору або визнання його недійсним.

Разом з відзивом на позовну заяву відповідачем подано до суду клопотання про виклик свідків та витребування спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 .

Відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.07.2025 року клопотання представника позивача задоволено, витребувано від приватного нотаріуса Коростенського РНО Івчука С.С. копію договору довічного утримання від 04.09.2008 року та інші документи, які стали підставою його укладення.

Відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.07.2025 року клопотання представника позивача та відповідача задоволено, витребувано від приватного нотаріуса Неборачко І.В. копію спадкової справи № 97/2024, заведеної після смерті ОСОБА_4 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 27.08.2025 року.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Дубенчук М.В. підтримав позовні вимоги з підстав, вказаних у позовній заяві, акцентував увагу на тому, що договір, укладений обмежено дієздатною особою без дозволу органу опіки та піклування, є недійсним, а умови виконання цього договору не є предметом спору.

Відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог, пояснив, що весь час разом зі своїм батьком ОСОБА_5 , який був піклувальником над ОСОБА_4 , доглядали останнього, купували необхідні продукти, ліки тощо. Після заміни піклувальника на ОСОБА_6 він продовжував надавати допомогу. Щодо обставин укладення договору довічного утримання повідомив, що ОСОБА_4 , будучи його дядьком, хотів, щоб частина належного будинку досталася саме йому. Спочатку дядько хотів квартиру подарувати, а потім у нотаріуса забажав укласти договір довічного утримання. Вказав, що ОСОБА_4 все добре усвідомлював, був досить самостійним, та висловив свою волю. Також сам керував автомобілем, що свідчить про відсутність вад у психічному здоров`ї дядька. Упродовж 16 років до смерті ОСОБА_4 відповідач доглядав за дядьком, сумлінно виконував умови укладеного договору довічного утримання. Зазначив також, що позивачка як дружина померлого не дозволяла, щоб він приходив додому до ОСОБА_4 , тому останній сам за потребою приходив до місця проживання відповідача.

На підставі ухвали суду від 05.09.2025 року поновлено судовий розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи: приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу Івчук С.С. про визнання договору довічного утримання недійсним. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

15.09.2025 року після ознайомлення з матеріалами справи на адресу суду від ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги, оскільки обставини, вказані у позові відповідають дійсності.

Представник відповідача адвокат Орлюк С.А. заперечив щодо задоволення позовних вимог, вказав, що за життя ОСОБА_4 не ініціював розірвання договору довічного утримання, оскільки його умови належним чином виконувалися відповідачем. Зазначив, що матеріали справи не містять жодного рішення про визнання ОСОБА_4 ні обмежено дієздатним, ні недієздатним. ОСОБА_4 весь час опікувався відповідач та його батько. Заперечив право позивачки на пред`явлення позову про розірвання договору довічного утримання, оскільки вона не є стороною договору, а також з тих підстав, що договір у зв`язку зі смертю відчужувача є припиненим, отже, не може бути розірваним.

Суд, дослідивши зміст позовної заяви, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності та взаємозв`язку докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 02.07.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений шлюб (актовий запис № 192).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер в м.Коростень, про що Коростенським відділом ДРАЦС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) був складений актовий запис № 819 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 29.06.2024 року.

За заявою ОСОБА_2 приватним нотаріусом Коростенського РНО Неборачко І.В. заведена спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . Також із заявою про прийняття спадщини 09.10.2024 року звернувся син померлого ОСОБА_3 .

У складі спадкового майна, окрім іншого є відомості про наявність померлому ОСОБА_4 права власності на 12/25 житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 , належного на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-2588 від 08.12.2006 року, виданого Коростенською міською державною нотаріальною конторою.

Під перевірки нотаріусом наявності обтяжень на нерухоме майно виявлено, що 04.09.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був укладений договір довічного утримання, відповідно якого ОСОБА_4 передає у власність ОСОБА_1 належний йому на праві власності 12/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_3 , а ОСОБА_1 зобов`язується довічно утримувати ОСОБА_4 , забезпечуючи його харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберегти в його безоплатному довічному користуванні 12/25 частини житлового будинку АДРЕСА_3 . Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги) визначається сторонами у розмірі 500 грн на місяць.

Судом також встановлено, що на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.07.2019 року (у справі № 279/3175/19) за заявою ОСОБА_4 за участі заінтересованих осіб органу опіки та піклування Коростенської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Коростенського об`єднаного управління ПФУ у Житомирській області призначено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , піклувальником над обмежено дієздатним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У цій справі судом було встановлено, що ОСОБА_4 1950 р.н. є інвалідом 1 групи, причина інвалідності трудове каліцтво, непрацездатний та потребує сторонньої допомоги, що стверджується копією довідки МСЕК № 051597 та відповідним посвідченням. Рішенням Сінгаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області № 5 від 12.01.2000 року ОСОБА_5 призначено піклувальником над братом ОСОБА_4 , який рішенням суду № 134/2 від 19.04.1986 року м.Кіровська Донецької області обмежений у дієздатності.

У силу ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підтвердила, що на підставі судового рішення вона з 2019 року здійснювала обов`язки піклувальника над обмежено дієздатним ОСОБА_4 , про що мала відповідне посвідчення, оскільки попередній піклувальник ОСОБА_5 за станом здоров`я не міг продовжувати виконання цих обов`язків. Підтверджує, що дійсно опікувалася ОСОБА_4 , отримувала його пенсію, купувала продукти, ліки. Разом з відповідачем у справі ОСОБА_1 возили ОСОБА_4 автомобілем до лікарні та за іншими потребами. Про обставини укладення договору довічного утримання їй нічого не відомо.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є сусідами відповідача ОСОБА_1 , підтвердили, що упродовж періоду 2-3 роки до війни періодично бачили, як приходив до їх будинку ОСОБА_4 , розповідав, що приходить до племінника, який йому допомагає. Бачили, що ОСОБА_1 опікувався ОСОБА_4 . Про обставини укладення договору довічного утримання їм нічого не відомо.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спірні правовідносини регулюються нормами глави 6 розділу II, глави 16 розділу IV Книги першої, глави 57 розділу III книги п`ятої Цивільного кодексу України (у редакції закону станом на 12.04.2008 року).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав і інтересів.

Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правовичу вимог закону визначаються нормами ст.215-236 гл.16 ЦК України (у редакції на час вчинення правовочину).

Загальні вимоги щодо недійсності правочину сформульовані в ст.215 ЦК України в якій, зокрема, зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. (ч.2 ст.215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, правочини поділяються на нікчемні та оспорювані.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою стороною. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Частиною 2,3 ст.37 ЦК України встановлено, що фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може самостійно вчиняти лише дрібні побутові правочини. Правочини щодо розпорядження майном та інші правочини, що виходять за межі дрібних побутових, вчиняються особою, цивільна дієздатність якої обмежена, за згодою піклувальника.

Статтею 71 ЦК України (у ред.. на час виникнення правовідносин) визначені правочини, які вчиняються з дозволу органу опіки та піклування. Зокрема, опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування: 1) відмовитися від майнових прав підопічного; 2) видавати письмові зобов`язання від імені підопічного; 3) укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; 4) укладати договори щодо іншого цінного майна. Піклувальник має право дати згоду на вчинення правочинів, передбачених частиною першою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування.

У силу ч.1, 2 ст.745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації.

Отже, договір довічного утримання обмежено дієздатною особою може бути укладений лише за згодою піклувальника та з дозволу органу опіки та піклування.

Судом встановлено, що договір довічного утримання між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений останнім 04.09.2008 року як особою, яка визнана в установленому законом порядку обмежено дієздатною, без згоди піклувальника та без дозволу органу опіки та піклування Сингаївської сільської ради Коростенського району.

Правові наслідки вчинення правочину без дозволу органу опіки та піклування встановлені ст.224 ЦК України. Зокрема зазначено, що правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним. На вимогу заінтересованої особи такий правочин може бути визнаний судом дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідає інтересам фізичної особи, над якою встановлено опіку або піклування.

Аналізуючи у сукупності правові норми, що регулюють питання недійсності правочинів, застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду з подібних правовідносин, слід дійти висновку, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. (Постанова ВП ВС від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц).

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 року по справі № 916/3156/17 зазначила, що такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом (пункт 69). Такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом (пункт 70).

У силу принципу диспозитивності цивільного судочинства, встановленого ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач у справі, як і інші заінтересовані особи правом на подання до суду позову (зустрічного позову) з вимогою про визнання договору довічного утримання дійсним, що відповідав інтересам ОСОБА_4 як особи, над якою встановлено піклування, не скористалися.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача у частині визнання недійсним та скасування договору довічного утримання від 04.09.2008 року, який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Коростенського МНО Івчуком С.С., та зареєстрований у реєстрі за № 7466 задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги можуть бути застосовані лише до оспорюваного правочину, однак вказаний договір є нікчемний в силу закону (ст.71,224 ЦК України) та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18.

Позовні вимоги у частині виключення з Державного реєстру речових прав, реєстраційний номер 57035959, запису про державну реєстрацію договору про довічне утримання, серія та номер 7466, виданий 04.09.2008, видавник Івчук С.С, приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області, підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст. 26 Закону Украни "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Оскільки судом встановлена нікчемність правочину, то запис про державну реєстрацію речового права на підставі договору довічного утримання підлягає скасуванню.

Суд відхиляє доводи відповідача та його представника про відсутність права ОСОБА_2 на подання позову з посиланням на практику Верховного Суду, оскільки відносини є не релевантними до спірних та регулюють питання розірвання договору, стороною якого не є позивач. Суд зазначає, що вимога про розірвання договору може бути висунута лише щодо укладеного договору, разом з тим предметом спору в даній справі є нікчемний правочин, за яким не виникає юридичних наслідків у виді прав та обов`язків сторін.

Враховуючи вищевикладене, позов слід задовольнити частково.

Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст.141 ЦПК України пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 4, 5,12, 19, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третіх осіб: приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Івчука Станіслава Станіславовича, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати запис про державну реєстрацію речового права за номером відомостей про речове право 57035959, вчиненого на підставі рішення приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Івчука Станіслава Станіславовича, індексний номер: 75467588 від 09.10.2024 16:10:59 за договором довічного утримання (догляду), серія та номер : 7466, виданий 04.09.2008, видавник Івчук С.С., приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1211,20 грн .

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу Івчук Станіслав Станіславович, адреса місцезнаходження: 11500, Житомирська область, м.Коростень, вул. Грушевського, 12 кв 4

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Оксана ІВАШКЕВИЧ