Номер провадження: 22-з/813/248/25
Справа № 521/7706/24
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
14.10.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Назарової М.В.,
суддів: Коновалової В.А., Карташова О.Ю.,
за участю секретаря Соболєвої Р.М.,
учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження
заяву представника ОСОБА_1 адвоката Швеця Олександра Володимировича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу у справі
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4
на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2024 року,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 ,
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 задоволено.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання у розмірі 16 654,00 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме: з 13.05.2024 та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі відповідач в особі свого представника Козій Д.О. просив рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Постановою Одеського апеляційного суду від 20 травня 2025 року, повний текст якої складений 23 травня 2025 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2024 року - залишено без змін.

26 травня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Швець Олександр Володимирович через підсистему «Електронний суд» подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на надання Адвокатським бюро «Олександр Швець» професійної правничої допомоги у розмірі 30000 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що 29.05.2024 між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Олександр Швець» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 31-Ф, згідно з п. 1.1 якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу під час розгляду справи № 521/7706/24 в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. 10.01.2025 між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Олександр Швець» укладено додаткову угоду № 2 до договору № 31-Ф від 29.05.2024, згідно з п. 1 якої встановлено, що адвокатське бюро представляє інтереси клієнта в Одеському апеляційному суді у справі № 521/7706/24. Пунктом 3 додаткової угоди сторони погодили вартість правової допомоги, яка може бути надана за умовами договору № 31-Ф від 29.05.2024 з урахуванням рівня складності та значення даної справи для клієнта у фіксованому розмірі 30000 грн.

14 жовтня 2025 року до апеляційного суду надійшли заперечення ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 щодо заяви про стягнення витрат на правову допомогу, в якій остання просила відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на те, що твердження про понесення нібито судових витрат має бути підтверджено платіжними квитанціями, однак яких належним чином не надано, як і не надано розрахунку з обґрунтуванням витрат.

У судовому засіданні 14 жовтня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 заяву підтримав, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , яка брала участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, проти задоволення заяви заперечувала.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що в силу положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду питання щодо ухвалення додаткової постанови. Так, позивач ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_2 повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, оскільки судові повістки на 14.10.2025 в електронних кабінетах підсистеми «Електронний суд» 29.08.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного документа (т. 3, а.с. 152-152зв., 153 зв.). Третя особа ОСОБА_3 повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи у відповідності д вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, оскільки судова повістка на 14.10.2025 повернулася до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 3, а.с. 155-156зв.).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України (в редакції станом на час призначення вказаного процесуального питання до розгляду) заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява про стягнення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частиною першою статті 134 ЦПК України визначено подання кожною стороною разом із першою заявою по суті спору до суду попереднього (орієнтовного) розміру суми судових витрат, які вона понесла і очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2024 року у справі № 369/14377/19 (провадження № 61-8314св23) зроблено висновок, що «Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції. Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву».

Так, з матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача зазначила про витрати, які планує понести у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції, розрахунок яких і докази понесення яких будуть надані пізніше, орієнтовний розмір яких складає 40000 грн (т. 3, а.с. 47).

Тобто, позивачем на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК виконано свій процесуальний обов`язок та повідомлено про попередній (орієнтований) розмір судових витрат.

В подальшому, після ухвалення постанови за результатами перегляду справи по суті судом апеляційної інстанції (20 травня 2025 року), 26 травня 2025 року (понеділок) тобто в межах строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України, від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

До вказаної заяви представником позивача додано: копію ордеру на надання правничої допомоги серії ВН № 1454458, копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 31-Ф від 29 травня 2024 року; копію додаткової угоди № 2 від 10 січня 2025 року до вказаного договору про надання правової допомоги, в якому погодили розмір гонорару за надання такої допомоги на стадії апеляційного перегляду рішення у фіксованому розмірі 30000 грн; копію детального опису робіт (послуг), фактично виконаних (наданих) за договором про надання правової (правничої) допомоги № 31-Ф від 29 травня 2024 року та додатковою угодою № 2 від 10 січня 2025 року у цивільній справі № 521/7706/24 від 23 травня 2025 року; копію акта приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) № 2 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 31-Ф від 29 травня 2024 року; копію рахунку-фактури від 23 травня 2025 року, а також докази надсилання копії заяви з додаткам учасникам справи (т. 3, а.с. 110-118).

Згідно з п. 3 додаткової угоди № 2 від 10 січня 2025 року, укладеної між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Олександр Швець» до договору про надання правової (правничої) допомоги № 31-Ф від 29 травня 2024 року, сторони погодили вартість правової (правничої) допомоги, яка може бути надана за умовами договору з урахуванням рівня складності та значення даної справи для клієнта на стадії апеляційного перегляду рішення у фіксованому розмірі 30000 грн.

Пунктом 5 додаткової угоди № 2 від 10 січня 2025 року передбачено, що обсяг фактично наданої адвокатським бюро правової (правничої) допомоги (детальний опис робіт) (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової (правничої) допомоги та вартість наданої правової (правничої) допомоги вказується сторонами в акті приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), що підписується сторонами після фактичного надання правової (правничої) допомоги (т. 3, а.с. 112).

Акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) № 2 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 31-Ф від 29 травня 2024 року, що наявний в матеріалах справи, складений та підписаний сторонами договору 23 травня 2025 року. Загальна вартість наданої правової (правничої) допомоги є фіксованою та складає 30000 грн (т. 3, а.с. 114-114 зв.).

Згідно з детальним описом робіт та актом приймання-передачі наданих послуг правова (правнича) допомога у справі № 521/7706/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , складалася з наступного:

1. Правовий аналіз апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката Козій Д.О. на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2024 року (2 год).

2. Участь у підготовці відзиву на апеляційну скаргу (вибір правової позиції з урахуванням доводів апеляційної скарги, фактичних обставин та матеріалів справи, аналіз судової практики, на яку посилається скаржник та судової практики в аналогічних справах, вчинення інших дій, необхідних для підготовки відзиву на апеляційну скаргу) (8 год).

3. Підготовка та подача до суду заяви про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, ознайомлення із заявами інших учасників справи (0,5 год).

4. Підготовка до участі в судовому засіданні 20.05.2025 (1 год).

5. Участь у судовому засіданні 20.05.2025 під час розгляду справи Одеським апеляційним судом (1,5 год) (т. 3, а.с. 113-114).

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 цієї статті визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечуючи проти стягнення витрат на правову допомогу представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 зазначила, що твердження про понесення нібито судових витрат має бути підтверджено платіжними квитанціями, однак яких належним чином не надано, як і не надано розрахунку з обґрунтуванням витрат. При цьому, зауважила, що стягнення судових витрат призведе до порушення прав відповідача на розгляд справи справедливим судом з дотриманням принципу змагальності та порушення права відповідача на належний ефективний юридичний захист.

Будь-яких доводів щодо не співмірності витрат на правничу допомогу та через це зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, представником відповідача не заявлено.

Відповідаючи на доводи сторони відповідача, колегія суддів зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21).

Указана судова практика є незмінною.

Верховний Суд у постанові від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19 наголошував, що у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен. Тобто, адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі.

Колегія суддів звертає увагу на визначальне для правильного вирішення вказаного процесуального питання, а саме - вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої відшкодуванню підлягають судові витрати як понесені, так і те, що сторона лише має сплатити у зв`язку із розглядом справи.

А тому, зазначені в запереченнях доводи сторони відповідача колегія суддів відхиляє.

Інших доводів заперечення проти стягнення витрат на правову допомогу, що подані стороною відповідача, не містять.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу відповідача за результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції по суті залишено без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2024 року залишено без змін, а позивачем разом із першою заявою по суті справи у суді апеляційної інстанції (відзивом на апеляційну скаргу) заявлено про попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, - витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які в подальшому підтверджено належними доказами, то розмір витрат на правову допомогу підлягає стягненню із відповідача у сумі 30000 грн, оскільки відповідач свій обов`язок доведення неспівмірності витрат не виконав, у зв`язку з чим заява представника ОСОБА_1 адвоката Швеця Олександра Володимировича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 133, 137, 270 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Швеця Олександра Володимировича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати за надання Адвокатським бюро «Олександр Швець», в особі адвоката Швеця Олександра Володимировича - представника ОСОБА_1 , професійної правничої допомоги у розмірі 30000 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 17 жовтня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

О.Ю. Карташов