ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6679/25 Справа № 212/9302/24 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 212/9302/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Комунальне підприємство «Кривбасводоканал», Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трофименко Марина Володимирівна, на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2025 року, яке ухвалено суддею Чайкіним І. Б. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повного судове судове рішення складено 11 квітня 2025 року,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Кривбасводоканал», АТ «Криворізька теплоцентраль», третя особа: ТОВ «Кредитні ініціативи», про зобов`язання виключення заборгованості по комунальним послугам з особового рахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 18 грудня 2007 року він уклав кредитний договір у відповідності до якого отримав кредит у розмірі 40 000 доларів США. Кредитні кошти були з цільовим призначенням для придбання нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_1 .

У відповідності до інформації з реєстру прав на нерухома майно власником квартири за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 .. Право власності позивачем зареєстровано 09 січнЯ 2024 року. Однак, починаючи з 18 вересня 2019 року по 09 січня 2024 року комунальними підприємствами міста Кривого Рогу позивачу нарахована заборгованість за вищевказаний період за комунальні послуги, однак власником у вказаний період позивач не був. У зв`язку з чим відповідачам було направлено заяви з проханням виключити заборгованість, однак позивачу відмовлено у вчиненні вказаних дій з підстав повернення позивача у первісний стан як власника квартири, а тому рекомендовано звернутися до ТОВ «Кредитні ініціативи» з вимогою про відшкодування вартості послуг.

Позивач вважає, що його звернення до суду із вимогою про виключення з обліку по особовому рахунку заборгованість попередніх власників квартири за період з 18 вересня 2019 року по 09 січня 2024 року відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимог відновлює право позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності позивача заборгованості перед відповідачами за вказаний період.

На підставі наведеного вище, з урахуванням відмови позивача від позовних вимог до відповідачів ТОВ «Житлокомцентр» та АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», позивач просив суд зобов`язати КП «Кривбасводоканал» виключити з обліку по особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_2 заборгованість попереднього власника квартири за період часу з 18 вересня 2019 року по 09 січня 2024 року та здійснити розрахунок за вказаною адресою; зобов`язати АТ «Криворізька теплоцентраль» виключити з обліку по особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_2 заборгованість попереднього власника квартири за період часу з 18 вересня 2019 року по 09 січня 2024 року та здійснити розрахунок за вказаною адресою; стягнути з відповідачів пропорційно на користь позивача судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що право власності на нерухоме майно було зареєстроване за позивачем 09 січня 2024 року. Підставою для звернення до суду з вказаним позовом було те, що починаючи з 18 вересня 2019 року по 09 січня 2024 року комунальними підприємствами міста позивачу нараховано заборгованість по комунальним платежам за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої у вказаний період було ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до Витягу територіальної громади від 15 вересня 2024 року, який міститься в матеріалах цивільної справи, позивач ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . А тому тягар по утриманню майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , в період часу з 18 вересня 2019 року по 09 січня 2024 року повинен нести новий власник, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи».

У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі КП «Кривбасводоканал», АТ «Криворізька теплоцентраль» та третя особа: ТОВ «Кредитні ініціативи», кожен окремо, просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу позивача - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Трофименко М.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника КП «Кривбасводоканал» - Побиву І.О., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, представника третьої особи ТОВ «Кредитні ініціативи» - Попова Є.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзивів на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 18 грудня 2007 року є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , форма власності приватна. За договором іпотеки заборона на нерухоме майно вказаної квартири, номер обтяження 1633252 (а.с.25-28).

За інформаційною довідкою з державного реєстру прав на нерухоме майно від 15 вересня 2024 року датою та часом державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_1 зареєстровано 09 січня 2024 року, державна реєстрація права власності на квартиру проведено відповідно до п. 53 порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 у зв`язку із втратою право установчих документів, розмір частки 1 (а.с. 29).

Звертаючись до суду з позовом про зобов`язання виключення заборгованості по комунальним послугам з особового рахунку, позивач посилався на те, що в період часу з 18 вересня 2019 року по 09 січня 2024 року він не був власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , тому він не має нести тягар по утриманню вказаного майна, такий тягар має нести новий власник майна, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи».

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2023 року у справі № 212/10219/19 було відновлено порушене право ОСОБА_1 . Становище ОСОБА_1 , як власника квартири АДРЕСА_1 , відновлено до того становища, яке існувало до порушення прав. Тобто, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 з 18 грудня 2007 року - з моменту державної реєстрації права власності на підставі договору. Також суд виходив з того, що в постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2023 року по справі № 212/10219/19 було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є єдиним місцем проживання позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна.

Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 (провадження № 61-13033 св 20).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріалами справи встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2023 року у справі № 212/10219/19 було відновлено порушене право ОСОБА_1 . Становище ОСОБА_1 , як власника квартири АДРЕСА_1 , відновлено до того становища, яке існувало до порушення прав. Тобто, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 з 18 грудня 2007 року - з моменту державної реєстрації права власності на підставі договору. Також суд виходив з того, що в постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2023 року по справі № 212/10219/19 було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є єдиним місцем проживання позивача, отже вказаним судовим рішенням встановлено факт проживавання позивача в спірній квартирі в оспорюваний період, та як наслідок споживання позивачем комунальних послуг.

На підставі наведеного колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання кожного з відповідачів здійснити перерахунок заборгованості за комунальні послуги з 18 вересня 2019 року до 09 січня 2024 року не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги по суті позовних вимог не впливають на правильність висновків суду першої інстанції. Крім того, наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трофименко Марина Володимирівна, залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: