ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/39/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

представника ТОВ «Фінансова компанія «Карточка Плюс» Горбачової О.А.,

представника ОСОБА_1 адвоката Квартенко О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року в складі судді Штих Т.В. за заявою ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником у справі № 638/18253/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про заміну сторони у справі (стягувача у виконавчому провадженні) її правонаступником у справі № 638/18253/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Заява мотивована тим, що в провадженні приватного виконавця Кудряшова Дмитра Вячеславовича перебуває виконавче провадження ВП 61404051 з виконання виконавчого листа, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова від 30 січня 2020 року по справі № 638/18253/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором NML-701/1104/2007 від 27 грудня 2007 року за тілом кредиту у розмірі 1 081 830,59 грн, за процентами - 54517,36 грн, за пенею - 1136347,95 грн.

08 квітня 2020 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Карточка плюс» (далі -ТОВ «ФК «Карточка плюс») укладено договір факторингу.

09 квітня 2020 року між нею та ТОВ «ФК «Карточка плюс» було укладено договори про відступлення на її користь прав вимоги за Кредитним договором № NML701/1104/2007 від 27 грудня 2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , а також за договором іпотеки № РМЬ-701/1104/2007, посвідченого 27 грудня 2007 року.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 просила замінити на неї стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у виконавчому провадженні ВП 61404051 з примусового виконання постанови Апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2018 року в справі № 638/18253/18 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна», до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому боржником є ОСОБА_1 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивовані тим, що заявником не надано доказів відступлення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги до ОСОБА_1 новому кредитору ТОВ «ФК «Карточка плюс», а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 є правонаступником вказаних юридичних осіб у спірних правовідносинах.

28 лютого 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 на вказане судове рішення подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції заяву ОСОБА_2 про заміну сторони правонаступником розглянуто у неналежному складі учасників справи, без повідомлення та без участі правонаступника позивача ТОВ «ФК «Карточка плюс».

Вказувала, що судом першої інстанції безпідставно залишено без розгляду та без задоволення клопотання її адвоката Худякова А.Г. від 13 лютого 2024 року про залучення до участі у справі заінтересованої особи правонаступника позивача ТОВ «ФК «Карточка плюс», оскільки ОСОБА_2 набула право вимоги саме у цієї юридичної особи.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 27 грудня 2023 року у справі № 638/18253/14-ц (провадження 88-ц/814/2/23), ТОВ «ФК «Карточка плюс» залучено до участі у справі у якості правонаступника ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Вказане судове рішення є преюдиційним при розгляді даної справи, проте, при постановлені оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не враховано висновки, викладені у вищевказаному судовому рішенні та не залучено ТОВ «ФК «Карточка плюс» до участі у справі, що унеможливили подання останнім своїх пояснень щодо суті спору.

Вказувала, що ОСОБА_2 набула право вимоги саме у правонаступника кредитора ТОВ «ФК «Карточка плюс», а не у ТОВ «ОТП Факторинг Україна», проте ТОВ «ФК «Карточка плюс» до участі у розгляді вказаної заяви залучено не було.

Оскаржувана ухвала прийнята з порушенням встановленого процесуального порядку, оскільки судом не було вирішено питання про повернення заяви ОСОБА_2 про заміну сторони без розгляду відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України, оскільки до цієї заяви не було додано доказів її надіслання (надання) учаснику справи, правонаступнику позивача - ТОВ «ФК «Карточка плюс», що було підставою для її повернення заявникові. Між тим, вказана заява розглянута по суті.

Судом першої інстанції помилково мотивовано ухвалу саме статтями 55, 442 ЦПК України, які регулюють різні, окремі, не тотожні правовідносини, а саме: «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», які законодавець не ототожнює, що свідчить про неправильне застосування норми процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

У судове засідання апеляційного суду заявник ОСОБА_2 та представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 23 жовтня 2025 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ОСОБА_2 отримано 11 липня 2025 року в електронному кабінеті (т. 1, а.с.114);

Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» отримано 11 липня 2025 року в електронному кабінеті (т. 1, а.с.110).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 адвоката Квартенко О.Р. та

представника ТОВ «Фінансова компанія «Карточка Плюс» Горбачову О.А., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Судом встановлено, що заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 січня 2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі: за кредитом - 92 543,2 доларів США, що еквівалентно 1 081 830,59 грн; за процентами - 4 663,59 доларів США, що еквівалентно 54 517,36 грн та пені - 4 149 886,92 грн. Здійснено розподіл судових витрат (том 1, а.с. 143-145).

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2018 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 січня 2016 року у частині задоволення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасовано та у задоволенні позову у цій частині відмовлено. Рішення в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 змінено в частині суми стягнення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі: за тілом кредиту - 1 081 830, 59 грн, за процентами - 54 517, 36 грн та за пенею - 1 136 347,95 грн. Здійснено розподіл судових витрат (том 3, а.с. 4-14).

Постановою Верховного суду від 04 грудня 2019 року заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 січня 2016 року у незміненій під час апеляційного перегляду частині та постанову Апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2018 року залишено без змін (том 3, а.с. 115-119).

30 січня 2020 року на виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання та наразі перебуває в провадженні приватного виконавця Кудряшова Д.В. (ВП 61404051).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 27 грудня 2023 року залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Карточка плюс» замість ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (том 4, а. с. 218-219).

Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

На підставі частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до статті 512 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи зі змісту наведених норм права, зокрема, пунктів 1 і 2 частини 1 статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи універсального правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах

Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц вказано, що: «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 зазначено, що: «на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини 5 статті 442 ЦПК України».

Тобто, необхідною умовою для заміни сторони виконавчого провадження є перебування вказаного виконавчого документа на виконанні, а для заміни стягувача у виконавчому листі, відповідно заява може бути подана до відкриття провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Матеріали справи свідчать, що 09 квітня 2020 року між ТОВ «ФК «Карточка плюс» та ОСОБА_2 укладено Договір про відступлення прав вимоги (цесія), за яким останній передано Права Вимоги за Кредитним договором № ML-701/1104/2007 від 27 грудня 2007 року, що укладений ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

Право вимоги у Цедента за Основним договором виникло на підставі:

-Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 21 грудня 2012 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», по якому банк відступив повністю права вимоги по вказаному Основному договору Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»;

-Договору факторингу від 08 квітня 2020 року, укладено між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Карточка плюс», по якому ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступив в повному обсязі права вимоги по вказаному Основному договору Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Карточка плюс».

Права вимоги за Основним договором, визначені в п. 1.1 цього Договору, оцінюються сторонами у розмірі 701000,00 грн без ПДВ, та сплачуються на рахунок IBAN N№ НОМЕР_1 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, , призначення платежу: оплата згідно договору про відступлення права вимог від 09 квітня 2020 року.

Вказана сума ОСОБА_2 сплачено 09 квітня 2020 року відповідно до платіжного доручення № (том 8, а.с. 7).

Також, 09 квітня 2020 року сторонами складено Акт приймання-передачі Документації (додаток 1 до Договору відступлення прав вимоги (цесія) від 09 квітня 2020 року), за яким ОСОБА_2 , окрім іншого, передано Кредитний договір № ML-701/1104/2007 від 27 грудня 2007 року, який укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , Додатковий договір № 1 від 26 лютого 2009 року до Кредитного договору № ML- 701/1104/2007 від 27 грудня 2007 року, Додаток № 1 до Кредитного договору № МІ_-701/1104/2007 від 27 грудня 2007 року (Графік платежів) (том 8, а.с. 5).

Отже, враховуючи обставини справи та вказані вимоги закону, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про залишення заяви про заміну сторони виконавчого провадження без задоволення є передчасними та суперечать завданням цивільного судочинства, а саме ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

За таких обставин ухвалу суду першої інстанції підлягає скасування з постановленням нового рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду ОСОБА_1 сплачено 605,6 грн судового збору. Апелянт є боржником у виконавчому проваджені, заявник ОСОБА_2 правонаступником стягувача.

Між тим, зважаючи, що апеляційну скаргу задоволено частково та судом апеляційної інстанції ухвалено рішення про заміну стягувача правонаступником, судова колегія не вбачає підстав для покладення судових витрат на особу, фактично на користь якої ухвалено судове рішення.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для перерозподілу понесених ОСОБА_1 витрат за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково .

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Карточка плюс» на його правонаступника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 61404051, відкритому на підставі Постанови Апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2018 року у справі № 638/18253/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором NML-701/1104/2007 від 27 грудня 2007 року за тілом кредиту у розмірі 1 081 830,59 гривень, за процентами 54 517,36 гривень, за пенею 1 136 347,95 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина