н/п 2/490/43/2025 Справа № 490/5071/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Вознюк Д.І.,

за участі позивачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Орловського М.А., відповідачки ОСОБА_2 , представника відповідачів адвокатки Сидоренко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Миколаївська міська рада про відновлення меж земельної ділянки , -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_2 , в якому просила зобов`язати відповідачку, яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 шляхом знесення самовільно збудованих елементів.

В обгрунтування позову посилається на те, що є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , а відповідачка ОСОБА_3 є її сусідкою та власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , самовільно встанвоила стовп на її земельній ділянці біля будинку, закопала арматуру, встановила альтанку, посадила 10 кущів винограду та 2 кущі троянд, в фундамент її будинку провела труби та почадила виноград. Іванюк без усних чи письмових попереджень встановила паркан, захопивши орієнтовно 2 метри її ділянки, який стоїть на їїтериторії притул до її будинку.Протиправні дії відповідачки призвели до того, що вона не має доступу до газової труби, всі ці самовільно збудовані елементи знаходяться впритул до її кухні. Мирним шляхом питання врегулювати не вдається.

Посилаючись на положення ст.ст. 317, 391, 396 ЦК України просила про задволення позову.

Представником відповідачів адвокатом Сидоренко Т.В. в грудні 2021 року надано письмові посянення на позовну заяву , в яких зазначають , що позовні вимоги ОСОБА_4 не визнають в повному обсязі, вважають їх безпідставними та необґрунтованими.

Звертає увагу суду на неналежний склад учасників процесу, адже третя особа ОСОБА_2 , є співвласником суіднього домоволодіння, проте зазначена в якості третьої особи, а не співвідповідача.

Ззаначає, що рішенням Виконавчого комітету Варварівської районної ради № 312 від 20.09.1960 року для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 , колишнім власникам житлового будинку надана земельна ділянка площею 700 кв.м. Проте, відповідно до плану розподілу вказаної земельної ділянки між співвласниками, фактична площа земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - 655,00 кв.м.

Площа земельної ділянки, яка надана позивачу для обслуговування належного її на праві власності житлового будинку 787,00 кв.м. і відповідно до технічного паспорту, який наданий позивачем разом з позовною заявою, фактична площа земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача 787,00 кв.м. Матеріали геодезичної зйомки земельної ділянки, яка знаходиться у користування позивача в матеріалах справи відсутні.

Також в позовній заяві не зазначено, які самі елементі є за думкою позивача самочинно збудовані та ким з співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до технічного паспорту станом на 08.07.2019 року, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 самочинно побудовані споруди відсутні.

Також зазначає, що в матеріалах справи знаходиться клопотання позивача про проведення у справі судової земельно-технічної експертизи, проте питання запропоновані позивачем поза межами позовних вимог.

23 вересня 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просять усунути перешкоди ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою площею 700,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 шляхом відновлення меж земельної ділянки до визначеної рішенням Виконкому Варварівської райради депутатів трудящихся від 20.09.1960 року № 312 площі земельної ділянки 700,00 кв.м.; стягнути судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування зустрічних позовних вимог посилаються на те, що частина земельної ділянки, яка виділена в устанволеному законом порядку для обслуговування належного їм житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, захоплена ОСОБА_1 . Позивачі за зустрічним позовом вважають, що захоплення частини земельної ділянки, яка знаходиться у них у користуванні, з боку відповідача за зустрічним позовом є незаконним і право користування на землю має бути захищено шляхом відновлення меж земельної ділянки.

Відновлення меж належної позивачам за зустрічним позовом на праві користування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку із господарськими та побутовими спорудами площею 700,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 є передбачений законом та ефективний спосіб захисту порушеного цивільного права.

Вказана справа перебувала в провадженні судді Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_5 .

Згідно Розпорядження в.о. керівника апарату суду від 06.06.2022 року "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" в зв`язку з увільненням від виконання обов`язків судді ОСОБА_5 , на час мобілізації - справу передано на повторний розподіл справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2022 року дану справу розподілено на суддю Гуденко О.А. та передано останній в зв`язку з особливостями роботи суду у воєнний час - 29 червня 2022 року.

Попереднім складом суду постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначити проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою судді Гуденко О.А, від 07.07.2022 року прийнято до провадження справу та призначено підготовче засідання у справі .

22 травня 2023 року в підготовче засідання від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій, посилаючись на те, що третя особа ОСОБА_2 стала співвласником майна, просить зобов`язати відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які проживають за адресою АДРЕСА_1 , усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні нерухомим майном , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 шляхом знесення самовільно збудованих елементів.

Ухвалою суду від 22.05.2023 року по даній справі залучено співвідповідачем ОСОБА_2 . Оголошено перерву в підготовочму провадженні.

Ухвалою судді Гуденко О.А від 17 жовтня 2023 року прийнято до провадження зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Миколаївська міська рада про відновлення меж земельної ділянки та об`єднати її в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа - Миколаївська міська рада про усунення перешкод у користуванні майном.

Ухвалою судді Гуденко О.А від 24.01.2024 року призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення експерта поставлено наступні питання:

1. Чи має місце порушення землекористування (меж) та накладання земельної ділянки , площею 787,00 га, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 , яка передана у користування ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку із господарськими та побутовими спорудами за адресою : АДРЕСА_2 - на земельну ділянку площею 700,00 кв.м, що знаходиться ща адресою : АДРЕСА_1 яка передана у користування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 для обслуговування житлового будинку із господарськими та побутовими спорудами за адресою : АДРЕСА_1 ?

2. У разі якщо накладення земельних ділянок має місце, зазначити яка площа такого накладанння та з боку кого із користувачів.

3. У разі якщо має місце порушення землекористування (меж) вказаних земельних ділянок, заначити яким шляхом можуть бути усунені зазначені порушення?..

10 квітня 2024 року на адресу суду від судового експерта Лесків С.А. надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для дачі висновку, в тому числі надання загальної геодезичної зйомки земельних ділянок АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 , виконаною спеціалізованою ліцензованою організацією.

Ухвалою судді Гуденко О.А. від 17.04.2024 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 15.05.2024 року зобов`язано ОСОБА_1 надати доступ спеціалісту для проведення геодезичного дослідження (геодезичної зйомки) земельної ділянки за адресою : АДРЕСА_2 .

Роз`яснено сторонам положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизах та зобов`язати сторони надати безперешкодний доступ експерту до об`єкта дослідження.

21 лютого 2025 року на адресу суду надійшов висновок експерта №125-001 судової земельно-технічної експертизи по матеріалам цивільної справи №390/5071/21

Ухвалою суду від 24.02.2025 року поновлено провадження у справі.

Протокольною ухвалою суду від 29.05.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 та представник адвокат Сидоренко Т.В. позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені у зустрічному позові та висновку експертизи. Щодо первісного позову заперечували за його безпідставністю та недоведеністю.

Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 суду пояснила, що спірна низенька огрожа між їхніми ділянками збудована ще в 1970-ті роки , тоді ж посаджений і виноград, зготом зведені опори ждля винограду для направлення його росту в бік їх будинку отже ці насадження жодним чином не порушують ні права, ні межу земельної ділянки ОСОБА_6 . Наразі існує саме той порядок користування суміжними ділянками, який склався ще з кінця 1960-х років. В кінці 1970-х років сусідка побудувала прибудову до старого житлового будинку майже впритул до межі, а тепер безпідставно вимагає знести все, що розташоване близько межі, але саме на територїї їх ділянки по АДРЕСА_1 .Більш того, вона руйнує цю орогожу, самовправно зробила хвіртку в огрожі та заходить на їх подвір`я вчиняти скандали. Також на рівні городу вони постійно пересували огорожу в їх бік, захопивши частину нерівну їх городу вздовж спільної межі.

В судовому засіданні позивачка за первісним позовом ОСОБА_7 підтримаада вимоги позову, проти зустрічного заперечувала. Вважає, що сусіди захопили частину їх ділянки вздовж межі, яка була їм додатково виділена райрадою саме для обслуговуваання житлового будинку- отже сусіди зобов`язані відступити від межі на метр-півтори та знести труби для альтанки та всі насадження- адже це все не тільки що розташовано на їх землі, але і руйнує їх фундамент та замощення. Щодо вимог зустрічного позову категорично заперечила, адже це не вона захопила у сісідів частину земельної ділянки, а навпаки.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Орловський М.А. просив задовольнити первісний позов в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Також просив відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на , по-перше, неправильне його прийняття судом до розгляду.

Зазначив, що суд не може прийняти до уваги висновок експертизи, оскільки він грунтується лише на даних технічних паспортів, а не на документах про право власності на землю, та не на даних земельно-технічної документації, адже відсутні навіть кадастрові номери цих ділянок. На геодезичній зйомці також неправомірно грунтуються висновки експертизи - оскільки ця зйомка визначає лише стан земельних ділянок на теперішній час, але ж невідомо їх первісний стан - немає з чим порівняти цю зйомку.

Також звернув увагу суду на те, що згідно геодезичної зйомки, ділянка ОСОБА_1 , має лише надлишок у 18 кв.м., а позивачі за зустрічним позовом просять цілих 57 кв.м., щоб було разом 700 кв.м. - проте в устанвленому законом порядку заяву про збільшення позовних вимог вони не подавали.

Вважає, що позивачі взагалі не мають право звертатися до суду з таким позовом про усунення перешкод в користуванні землею, адже це земля комунальної власності і вони не є власниками земельної ділянки, площею 700 кв.м. Оскільки відсутні правовстанволювальні документи на цю ділянку - її неможливо ідентифікувати взагалі, адже просто адреса це неналежний ідентифікатор.

Крім того, позивачі за зустрічним позовом взагалі обрали неналежний спосіб захисту порушеного права, звернувшись з негаторним позовом, тоді як мали звернутися з виндикаційним позвоом про витребування землі з чужого незаконного володіння.

В судове засідання третя особа не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, просить суд прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, приходить до наступного висновку.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (див. пункт 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17)).

Підставою позову є фактичні обставини, що наведені в заяві, тому зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Таким чином, визначення предмета та підстав спору є правом позивача, у той час як встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року в справі № 662/397/15-ц (провадження № 14-20цс21)).

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, гласність і відкритість судового процесу, віднесені до основних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України).

У статті 43 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.12.2013 року ОСОБА_1 , є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 . За вказаною адресою розташщовано житловий юудинок літ.А, загальною площею 96,7 кв.м., гараж цегляний літ.М, сарай дерев`яний літ.Н, сарай цегляний літ.О, сарай кам`яний літ. С, вбиральня, огорожа № 4-7, споруди № 2,10,І.ІІ.

Згідно технічного паспорту на вказане домоволодіння станом на 1997 рік, вбачається, що площа земельної ділянки за цієї адресою становить 787 кв.м. ( норам землі 787 кв.м. за рішенням 3 89 від 24.03.1989 року), а аткож рішенням Центральної райадімінстарації від 09.09.1997 року оформлено самочинні забудови : сіни літер а, розміром 2,35х4,62 м., літня кухня літ.И, розміром 5,5х4,37 м, котельня, баня, сараї.

З технічного плану домоволодіння вбачається, що прибудова до житлового будинку літер А - літер И, розміром 5,5х4,37 м, сіни літ.а, гараж літ. М, ррозміром 4,07х6,0 м. ( що були добудовані в 1977 році та узаконені спадкодавцеві позивачки рішенням органу місцевого самоврядвання - виконкома Центральної райради № 106 від 19.09. 1997 року) - дійсно розташовані на дуже близькій відставні від межі з сусіднім домоволодінням по АДРЕСА_1 .

Також з плану земельної ділянки, зазначеній в наданому позивачем за первісним позовом технічному паспорті вбачається, що розділова межа з сусіднім домоволодінням по АДРЕСА_1 не є прямою лінію, а має ламані відрізки дійсно з вогнутістю в біку сусідньої ділянки по АДРЕСА_1 .

Такі ж дані мітить і технічний паспорт на домоволодіння по АДРЕСА_2 , станом на 25.07.2017 року - з такою ж ламаною лінію розділової межі з сусідньою ділянкою по АДРЕСА_1 з відхиленням в бік останньої.

Разом з тим, як вбачається технічного паспорту на домоволодіння по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 , (правопопередник позивачки) станом на 1979 рік - житловий будинок літер А знаходиться на значній відстані від розділової межі земельної ділянки , яка становила площею 760 кв.м., не містяться всіх тих прибудов в бік сусіднього домоволодіння. Також розділова межа з сусіднім домоволодінням по АДРЕСА_1 є чіткою прямою лінію без відхилень в будь-який бік.

Згідно рішення квиконкому Миколаївської міської ради народних депутатів № 89 від 24.03.1989 року за домоволодінням по АДРЕСА_2 закріплено земельна ділянка, яка не має правовстановлюючих документів , площею 787 кв.м., зя ких 27 кв.м. зайнято самовільно, підлягає оформленню.

Власниками цілого житлового будинку із господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1 є співвласники:

- ОСОБА_3 - власник 28/100 часток у праві власності, підстава набуття права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно договір дарування від 20.05.1999 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 5-2073.

Право власності ОСОБА_3 на вказану частку у праві власності на житловий будинку із господарськими та побутовими спорудами зареєстровано у КП ММБТІ 15.06.1999 року за реєстраційним № 461.

- ОСОБА_2 - власник 72/100 часток у праві власності , підстава набуття права власності ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно: на 42/100 частки у праві власності - договір довічного утримання від 24.09.2004 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1-1010 (право власності ОСОБА_2 на 42/100 частки у праві власності на житловий будинок зареєстровано у КП ММБТІ 25.10.2004 року, реєстраційний номер 4631807, номер запису 461) ; на 30/100 часток у праві власності - договір купівлі-продажу від 20.06.2019 року, посвідчений Боненко Т.Л. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 3088. Право власності ОСОБА_2 на вказану частку у праві власності на житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.06.2019 року, номер запису про право власності 32066045.

Для будівництва та обслуговування житлового будинку із господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1 , колишньому власнику житлового будинку рішенням Виконкому Варварівської райради депутатів трудящихся від 20.09.1960 року № 312 надана земельна ділянка площею 700,00 кв.м.

Як вбачається з плану кадастрової зйомки від 15.09.2023 року у фактичному користуванні позивачів за зустрічним позовом знаходиться земельна ділянка площею 643,00 кв.м.

З копії генерального плану ділянки відповідачів станом на 21.09.1960 року вбачається, що площа земельної ділянки становить 700 кв.м., розділова межа з сусідньою ділянкою - пряма, ен ламана, без відхилень.

Як вбачається з технічного паспорту на домоволодіння по АДРЕСА_1 станом на 18.07.2019 року , розділова межа земельної ділянки з сусідньою по АДРЕСА_2 є прямрю, не ламанаю, будівлі будинку літер А-1 (1966 року побудови) розташовані на достатній відстані від межі.

Згідно схематичних планів земельної ділянки по АДРЕСА_1 станом на 1979 рік та станом на 1999 рік - площа становить 651 кв.м., на спірній межі ( спірніа ділянка за первісним позовом) - будівлі чи споруди відсутні, спірна ділянка межі ( за зустрічним позовом) пряма, без відхилень.

Відповідно до плану розподілу вказаної земельної ділянки між співвласниками, фактична площа земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - 655,00 кв.м.

Площа земельної ділянки, яка надана позивачу для обслуговування належного її на праві власності житлового будинку 787,00 кв.м.

Відповідно до технічного паспорту, який наданий позивачем разом з позовною заявою, фактична площа земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача 787,00 кв.м.

Відповідно до технічного паспорту станом на 08.07.2019 року, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 самочинно побудовані споруди відсутні.

З наданих сторонами фотографій та фотографій, зроблених при проведенні експертизи, вбачається, що спірні кущі винограду та опорні стовпчики під виноградну лозу розташовані з боку подвір`я по АДРЕСА_1 , безпосереднью біля огорожі, яка заввишки має лише сім звичайних цеглин, та направлені в бік будинку відповідачів за первісним позовом . Ця огорожа зведена на невеликій відстані від стіни будинку позвиачки за первісним позовм - проте на якій відстані позивачка ОСОБА_1 суду не зазначила взагалі, як і не надала жодних доказів проростання коренів винограду в її фундамент.

Згідно Висновку експерта № 125-001 судової земельно - технічної експертизи по матеріалам цивільної справи №490/5071/21 від 17.02.2025, зроблено наступні висновки:

1. Земельна ділянка площею 787,0 кв.м. в тому числі 27,0 кв.м. самовільно зайнятої, для обслуговування житлового будинку, що розташована в АДРЕСА_2 на підставі Рішення №89 від 24.03.1989 Миколаївської міської ради народних депутатів ( див. цив. спр. арк. №22,24) знаходиться в користуванні ОСОБА_1 , яка є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.12.2013 Р№2-714 (див. арк.. цив. спр. №7).

Згідно первісного Плану зовнішніх меж земельної ділянки станом на 24.03.1967 (див. арк.. цив. спр. №19), земельна ділянка представляє собою неправильний многокутник, який з усіх боків огороджений фізичними огорожами , з розмірами в плані, а саме:

- по фасадній межі з боку АДРЕСА_2 по ламаній з прямих 18,33 + 30,40м.= 48,73м.

- по задній торцевій межі з боку земель суміжного землекористування по АДРЕСА_1 по прямій 48,98м.

- по правій бічній межі з боку земель по АДРЕСА_3 по прямій 11,12м.

- по лівій бічній межі з боку АДРЕСА_1 по прямій 22,15 м.

Земельна ділянка площею 700,0 кв.м. для обслуговування житлового будинку, що розташована в АДРЕСА_1 на підставі Рішення №312 від 20.09.1960 Виконавчого комітету Варварівської районної ради ( див. цив. спр. арк. №72) знаходиться в користуванні співкористувачів ОСОБА_3 , яка є співвласником -28/100 часток житлового будинку з

господарськими будівлями та спорудами, та ОСОБА_2 72/100 часток розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування від 20.05.1999 Р№5-2073 (див. арк.. цив. спр. №59), Договору довічного утримання від 24.09.2004 р№1-1010 (див. арк.. цив. спр. №60) та Договору купівлі продажу 30/100 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок від 20.06 2019 р№3088 (див. арк. спр. №65,66)

Згідно первісного Плану зовнішніх меж земельної ділянки станом на 21.05.1960 (див. арк.. цив. спр. №72), земельна ділянка представляє собою неправильний многокутник, який з усіх боків огороджений фізичними огорожами , з розмірами в плані, а саме:

- по фасадній межі з боку АДРЕСА_1 по прямій 20,01м.

- по задній торцевій межі по прямій 13,50м.

- по лівій бічній межі з боку земель по АДРЕСА_1 по прямій 38,55м.

- по правій бічній межі з боку земель суміжного землекористування з земельною ділянкою по АДРЕСА_2 по похилій прямій 33,54 м.

Для визначення фактичних розмірів лінійних меж та площ земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , на місті були виконані сертифікованим інженером землевпорядником ФОП ОСОБА_9 станом на грудень 2024 року ( див. додаток №1)

Відповідно до даних Геодезичної зйомки, виконаної сертифікованим інженером землевпорядником ФОП ОСОБА_9 станом на грудень 2024 року (див. додаток №1), фактичні межі та площа Земельної ділянки АДРЕСА_2 площею 787,0 кв.м. для обслуговування житлового будинку , складають:

- по фасадній межі з боку АДРЕСА_2 по ламаній з прямих 18,52 + 30,38м.= 48,9м.

- по задній торцевій межі з боку земель суміжного землекористування по АДРЕСА_1 та земель по АДРЕСА_4 по ламаній з прямих 48,79м.

- по правій бічній межі з боку земель по АДРЕСА_2 по прямій 9,93м.

- по лівій бічній межі з боку земель сусіда по

АДРЕСА_5 станом на грудень 2024 року складає 805,0 кв.м., що на 18,0 кв.м. більше від площі 787,0 кв.м., яка встановлена згідно Рішення №89 від 24.03.1989 Миколаївської міської ради народних депутатів.

Відповідно до даних Геодезичної зйомки, виконаної сертифікованим інженером землевпорядником ФОП ОСОБА_9 станом на грудень 2024 року (див. додаток №1), фактичні межі та площа Земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 700,0 кв.м. для обслуговування житлового будинку , складають:

- по фасадній межі з боку АДРЕСА_1 по прямій 19,5м.

- по задній торцевій межі по прямій 13,75м.

- по лівій бічній межі з боку земель по АДРЕСА_1 по прямій 38,50м.

- по правій бічній межі з боку земель суміжного землекористування з земельною ділянкою по АДРЕСА_2 по похилій з ламаних прямих 38,66 м.

Фактична площа земельної ділянки АДРЕСА_1 станом на грудень 2024 року складає 643,0 кв.м., що на 57,0 кв.м. менше від площі 700,0 кв.м., яка встановлена згідно Рішення №312 від 20.09.1960 Виконавчого комітету Варварівської районної ради.

2. Дослідивши на місці фактичне розташування меж земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , а також межу суміжного землекористування між вказаними земельними ділянками, встановлено:

Межа суміжного землекористування, згідно первісного Плану станом на 21.05.1960 вказана як похила пряма довжиною 33,54м., фактично вказана межа проходить як похила з ламаних прямих з увігнутістю від вертикальної прямої в бік земельної ділянки АДРЕСА_1 з боку земельної ділянки АДРЕСА_2 довжиною 38,66м. площею - 18,0 кв.м.

3. Для усунення порушення межі суміжного землекористування між земельними ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , необхідно вирівняти конфігурацію межі до відповідності, яка була відображена в первісному Плані станом на 21.05.1960, а саме: вирівняти межу в частині увігнутості від задньої торцевої межі вниз по прямій довжиною 19,7м. площею - 18,0 кв.м.

Виділити площу земельної -39,0 кв.м., яка недостає до встановленої площі земельної ділянки АДРЕСА_1 , не надається можливим, в зв`язку з тим, що необхідно виконати поквартальну зйомку кожної земельної ділянки домоволодінь, розташованих на даному кварталі. Графічно дивись додаток №2

Як пояснила позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні при дослідженні висновку експертизи - вони з чоловіком дійсно прибудовали прибудову до житлового будинку в кінці 1970-х років, але відступали від межі один метр - це потім сусідка ОСОБА_10 поставила огорожу впритул до її будівель та насадила вже фактично на її землі кущі винограду та троянд, вбила металеві труби для альтанки під виноград, ще і стовп під ворота неправильно встановила. Тому вона категорично не згодна з цим втсновком експертизи, адже в 1989 році виконком їй виділив додаткові 26 кв. метрів землі - це саме ці спірні метри як раз для обслуговування її усіх будівель та споруд вздовж не менше метра.

Як пояснила відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні при дослідженні висновку експертизи - цей паркан заввишки півметри зведений ще в 1960-ті роки і з тих пір нікуди не пересувався. Навпаки, позивачка, коли збудувала свої прибудови, самовільно його ламала, пробила в ньому прохід і самовільно заходить на їх подвір`я та вчиняє скандали. А щодо огорожі на рівні огороду, то ОСОБА_11 поступово пересувала огрожу в бік їх городу, тиу ремонтувала зруйновану огрожу.

Згідно кадастрового плану (Технічна документація із землеустрою щодо встанволення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі) від 15.01.2025 року , проведена ФОП ОСОБА_12 , - земельної ділянки по АДРЕСА_2 - площа земельної ділянки 0,0803 га, будівлі зведено на близькій відстані від межі з сусідньою земельною ділянкою по АДРЕСА_1 .Перші 15,04 метри є рівними , далі розділова межа містить 12 (дванадцять) повортніх точок зовнішніх меж цієї ділянки - тобто ця межа є ламаною нерівною лінією з 12 -ма поворотним точками з явною вигнутістю в бік сусідньої ділянки.

Згідно геодезичної зйомки обох вказаних земельних ділянок від 15.09.2023 року, проведена ФОП ОСОБА_9 - земельна ділянка по АДРЕСА_2 - площа земельної ділянки 805 кв.м. за фактичним користуванням, площа ділянки по АДРЕСА_1 за фактичним користуванням - 643 кв.м. , розділова межа ламана, з відхиленням в бік ділянки № НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Верховний Суд складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 753/316/18 (провадження № 61-13626св20), на яку є посилання в касаційній скарзі, вказав, що "справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. […] Оцінюючи доводи касаційної скарги, які зводяться, зокрема, до порушення права позивача довести позовні вимоги, Верховний Суд зауважує, що реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Верховний Суд оцінює доводи касаційної скарги в контексті, чи на рівних засадах заслуховувалися судом аргументи обох сторін та надавалася їм можливість надати докази суду, а також брати участь у справі. Доводи касаційної скарги про допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права щодо не проведення експертизи судом першої інстанції, є підставами для скасування оскаржених судових рішень з огляду на те, що неправильно застосували норми матеріального та процесуального права, не з`ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, не надали належної правової оцінки доводам і доказам сторін, що призвело до неправильного вирішення справи".

Суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.Зокрема, суд повинен роз`яснити сторонам їх право заявити клопотання про призначення експертизи для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань (див. постанову Верховного Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 404/6483/17 (провадження № 61-14432св19)).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Судом неодноразово додатково в судовому засіданні роз`яснювалося стороні позивачів за первісним позовом , що обов`язок зазначити та подати до суду докази, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, покладений законом на позивача (його представника), проте суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, зокрема, у разі необхідності уточнити позовні вимоги, з`ясувати, чи надали сторони докази, на які вони посилаються, роз`яснити учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані на виконання чого судом роз`яснювалося як при закритті підготовчого провадження, так і вже під час судового розгляду після дослідження висновку експертизи - їх право заявити клопотання про призначення експертизи для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Також, відповідно до приписів ст. 319, 320, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до вимог ст. 96 ЗК України, землекористувач зобов`язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства.

Згідно з частинами першою та другою статті 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Згідно із ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Щодо вимог первісного позову.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою позивачки, які полягають в тому, що відповідачами було посаджено 10 кущів винограду, 2 кущі троянд , проведено опори для альтанки під виноград , та побудовано паркан , який розташований на земельній ділянці позивачки ОСОБА_1 , та захоплює орієнтовно 2 метри її землі .

З огляду на дослідженні по справі докази, їх оцінки, судом встановлено, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів порушення їхніх прав, свобод та інтересів з боку відповідачів ані щодо створення перешкод в користуванні об`єктами нерухомості ( руйнування фундаменту тощо) , ані взагалі самовільного збудування (кущів винограду-?) та розташування спірних об`єктів, про знесення яких заявлено в позові, на захопленій земельній ділянці.

Суд звертає увагу сторін, що Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча §1 ст.6 конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (п.58 рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі «Seryavin and others v. Ukraine», №4909/04).

З урахуванням викладеного, а саме що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що право позивача порушене, що відповідачами порушено межі земельної ділянки між домоволодіннями сторін -суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та домоволодінням, слід відмовити за необґрунтованістю.

Судом встановлено, що позивачем клопотання про призначення земельної експертизи не заявлялось. Клопотання, яке містилось в матеріалах справи та подане разом з подачею позову в червнгі 2021 року жодного разу не було підтримано позивачкою та її представниками під час розгляду справи, атакож питання , запропоновані експертові, не відповідачли предмету та підставам позову. При цьому, позивачка не скористалася і правом на зміну позовних вимог, незважаючи на тривале підготовче провадження

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) зазначено, що для висновків про порушення прав позивача визначенням меж сусідніх земельних ділянок мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності (користуванні) позивача, де проходить її межа, чи порушена межа земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста.

Висновки експерта щодо порушення визначених меж сусідніх земельних ділянок позивачем до суду не надано, клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи в установленому законом порядку не заявлялось.

Фотокартки, долучені до позовної заяви, зроблені самим позивачем не є належним доказом на підтвердження заявлених позивачем позовних вимог, які б слугували доказом порушення прав останньої.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

У даній категорії справ про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою призначення експертизи є обов`язковим, оскільки тільки після проведення судової експертизи можна встановити факт порушення прав позивача, зокрема, така експертиза мала б визначити де конкретно знаходяться огорожа, насадження та труби, чи виходять вони за межі земельної ділянки позивача та чи порушені будівельні норми.

Судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Тобто, без спеціальних знань та висновку експерта визначити, чи дійсно побудовані споруди на насаджено рослини з порушенням та встановити обставини справи, на які посилаються сторони, - неможливо.

Крім того, матеріалами справи та поясненнями сторін підтверджується, що такий порядок користування суміжними земельними ділянками на рівні подвір`я безпосередньо біля житлових будинків - склався багато десятиліть потому, отже відпвідає фактичному порядку користування, що склався між сусідами.

Щодо вимог зустрічного позову.

Суд розглядає справи з відновлення меж земельної ділянки, тобто спір про поновлення права, яке існувало у разі його можливого порушення.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно з частинами першою, третьою, шостою статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Отже, за змістом статті 55 Закону України «Про землеустрій», межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначаються згідно з наявними планово-картографічними матеріалами та матеріалами кадастрової зйомки.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Звертаючись до суду позивачі, посилаючись на положення зокрема ст. 391 ЦК України вважає, що відповідачка самовільно захватила частину земельної ділянки , чим чинить перешкоди у користуванні земельними ділянками, отже просять усунути такі перешкоди шляхом відновлення меж земельної ділянки до визначеної рішенням Виконкому Варварівської райради депутатів трудящихся від 20.09.1960 року № 312площі земельної ділянки 700,00 кв.м.

Згідно зі статтею 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Таке право набули обидві сторони по справі, захист прав постійних землекористувачів здійснюється нарівні з правами власників земельних ділянок отже суд не може прийняти до уваги заперечення представника відповідачів адвоката Орловського М.А. щодо відсутності права позивачів на звернення до суду з таким позовом. Заперечення адвоктаат Орловського М.А, щодо непрпвильно обраного способу захисту порушеного права , оскільки слід було звертататися до суду з виндикаційним, а не негаторним позовом- суд також не може прийняти до уваги, оскільки вони є наслідком помилкового тлумаченян норм права.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» зазначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

За загальним правилом експертиза призначається коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів, при цьому особа, яка заявляє клопотання пропризначення експертизи, повинна обґрунтувати та довести необхідність її призначення. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до п.5.1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5(зі змінами) Основними завданнями земельно-технічної експертизи є:визначення фактичного землекористування земельними ділянками, а саме фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо);визначення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об`єктів відносно меж земельних ділянок їх розташуванню у відповідній технічній документації;визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки; тощо.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Вищезазначений правовий висновок викладено, зокрема, у змісті постанови Верховного Судуу складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19 (провадження № 14-212цс21) зроблено висновок, що суд першочергово перевіряє, чи були порушені права позивача, яким способом вони мають бути поновлені і чи є відповідні позовні вимоги у справі.

Інститут добросусідства у земельних правовідносинах передбачає обов`язок кожного власника чи користувача землі не вчиняти дій, що створюють перепони у використанні сусідніх земельних ділянок або спільних територій. Такі обмеження встановлені в інтересах усіх співвласників і спрямовані на запобігання порушенням їхніх прав.

Суд оцінює як безпідставні заперечення відповідачки щодо правомірності встановлення огорожі ( на ділянці ламаних відрізків), оскільки жодного документа, який би підтверджував узгодження таких дій із співвласниками сусіднього домоволодіння, до матеріалів справи не подано проте як висновком експертизи, так і матеріалами геодезичної зйомки чітко підтверджується відхилиння огорожі на розділовій межі спірних сусідніх ділянок саме в бік земельної ділянки по АДРЕСА_1 , в той час як згідно первісних землевпорядних документів такого заокруглення не мало бути. Крім того, матеріалами справи підтверджується наявінсть в користуванні ОСОБА_1 надлишку площі земельної ділянки , в той час як в користуванні позивачів за зустрічним позвоом є значна недостача площі .

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340, від 22.10.2019 у справі № 923/876/16).

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) зазначено, що для висновків про порушення прав позивача визначенням меж сусідніх земельних ділянок мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності (користуванні) позивача, де проходить її межа, чи порушена межа земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що позивачами за зустрічним позовом доведено порушення їх прав у користуванні земельною ділянкою , отже, суд вважає наявними підстави для задоволення зустрічного позову та здійснення захисту порушеного права позивачів шляхом зобов`язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою, а саме відновити межу суміжного землекористування до попереднього стану.

Разом з тим, зустрічні позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 700,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 шляхом відновлення меж земельної ділянки до визначеної рішенням Виконкому Варварівської райради депутатів трудящихся від 20.09.1960 року № 312 площі земельної ділянки 700,00 кв.м. - не можуть бути задоволені в повному обсязі.

Так, згідно висновку судової земельно технічної експертизи від 17.02.2025 року виділити площу земельної -39,0 кв.м., яка недостає до встановленої площі земельної ділянки АДРЕСА_1 , не надається можливим, в зв`язку з тим, що необхідно виконати поквартальну зйомку кожної земельної ділянки домоволодінь, розташованих на даному кварталі.

Експертом встановлено ( і доказів протилежного позивачами за зустрічними позовом не надано) що фактична площа земельної ділянки АДРЕСА_1 станом на грудень 2024 року складає 643,0 кв.м., що на 57,0 кв.м. менше від площі 700,0 кв.м., яка встановлена згідно Рішення №312 від 20.09.1960 виконавчого комітету Варварівської районної ради.

При цьому при дослідженні місця фактичного розташування меж земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 експертом достовірно встановлено лише порушення з боку власників земельної ділянки АДРЕСА_2 межі суміжного землекористування, згідно первісного Плану станом на 21.05.1960 у вигляді проходженні цієї межі як похила з ламаних прямих з увігнутістю від вертикальної прямої в бік земельної ділянки АДРЕСА_1 з боку земельної ділянки АДРЕСА_2 , довжиною 38,66м. та площею - 18,0 кв.м.

Отже, позивачами доведено порушення їх прав землекористувачів саме відповідачкою лише в зазначеній частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Щодо судових витрат.

Оскільки у задоволенні первісного позову відмовлено, судові витрати позивача ОСОБА_1 відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягають.

Представником позивачів за зустрічним позовом надано докази оплати ОСОБА_2 витрат на проведення експертизи у розмірі 6 000 грн ( Акт від 21.01.2025 та квитанція про оплату).

За правилами частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із задоволеннямзустрічного позову, з відповідачки на користь позивачів слід стягнути понесені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору 2 147,20 грн. та витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи у розмірі 6 000 грн, що підтверджується квитанцією від 21.01.2025.

Будь-яких клопотань про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами за наслідком розгляду справи відповідачі суду не подавали.

Керуючись статтями 19, 30, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Миколаївська міська рада про усунення перешкод у користуванні майном- відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Миколаївська міська рада про відновлення меж земельної ділянки задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_1 вирівняти конфігурацію межі суміжного землекористування між земельними ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 до відповідності, яка була відображена в первісному Плані станом на 21.05.1960, а саме: вирівняти межу в частині увігнутості від задньої торцевої межі вниз по прямій довжиною 19,7м. площею - 18,0 кв.м. згідно Графічного додатку №2 до Висновку № 125-001 від 17.02.2025 року судової земельно - технічної експертизи по матеріалам цивільної справи №490/5071/21 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1073, 60 коп. судового збору на користь кожної та по 3000 грн витрат проведення судової земельно-технічної експертизи .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Гуденко