Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 932/3007/25
Провадження № 2/542/573/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з позовом до суду в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до відповідача про стягнення боргу за кредитними договорами та просить стягнути з відповідача:

- за договором позики №79781656 від 19.02.2024 суму заборгованості в розмірі 48000 грн., з яких: 12000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 36000 грн. - заборгованість за відсотками;

-за договором позики №2733322 від 19.02.2024 суму заборгованості в розмірі 20000 грн., з яких: 5000 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 15000 грн. - заборгованість за відсотками, а всього 68000 грн., а також судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 19 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 були укладені договори позики №79781656 та №2733322.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема, до відповідача за довгором позики №79781656 у розмірі 48000 грн., з яких: 12000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 36000 грн. - заборгованість за відсотками та за довгором позики №2733322 у розмірі 20000 грн., з яких: 5000 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 15000 грн. - заборгованість за відсотками.

Посилаються на те, що всупереч умовам кредитних договорів, незаважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 68000 грн.

Ухвалою суду від 15.07.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.57).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.61, 65, 115), в позові просив справу розглядати у відсутність представника позивача.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.64, 116-117). Надавши заяву про розгляд справи без його участі. При прийнятті рішення у справі просить врахувати поданий ним відзив на позовну заяву та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.119).

Так, відповідачем ОСОБА_1 27.08.2025 року був наданий відзив на позовну заяву (а.с.66-70), в якому він просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити, посилаючись на таке.

Так, зазначає, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі з наступних підстав.

Зокрема, вказує про те, що він є учасником бойових дій та військовослужбовцем.

До отримання копії позовної заяви про стягнення заборгованості за договором, йому не було повідомлено про факт відступлення прав вимоги.

Матеріали справи не містять підтвердження виконання позикодавцем надання грошових коштів (кредиту) позичальникові, не надано копію платіжного доручення та не надано виписки по особовому рахунку, яка може бут належним та допустимим доказом щодо заборгованості за кредитом.

Щодо розрахунків заборгованості за договорами позики №79781656 та №2733322 зазначає, що такі не можна розглядати в якості належного доказу, оскільки сума заборгованості за вказаними кредитними договорами визначена вже після укладення договору відступлення права вимоги від 14.06.2021 року.

Звертає увагу, що позивачем надано лише відомості щодо загального розміру кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би відомості про суму коштів, яку відповідач отримав в межах встановленого кредитного ліміту, суми погашеного позичальником тіла кредиту, відсотків та комісії по кожному платіжному періоду (щомісячно), що фактично може підтвердити наявність підстав для стягнення з нього заборгованості за кредитними договорами.

Крім того, не може бути прийнятий в якості належного доказу витяг з реєстру боржників №27 та №28 від 19.07.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки належним документом, що підтверджує перехід права вимоги до нового кредитора є акт прийому-передачі до договору, який повинен бути підписаний обома учасниками угоди. Всупереч зазначеному, на вказаних витягах з реєстру боржників відсутні підписи та печатки ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

Оскільки позивачем не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження позовних вимог та наявності у відповідача будь якої заборгованості перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договорами позики №79781656 та №2733322, а також факту виникнення права вимоги у ТОВ «ФК «ЄАПБ», вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими.

04.09.2025 року представником позивача було надано відповідь на відзив (а.с.79-94), в якій зазначив , що вважає відзив відповідача безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, зауважує, що для укладення вищевказаних договорів в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариств позичальником власноруч. Отже у відповідності до умов кожного з договорів, їх

підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні договору. Відповідачем не заперечується факт укладення вищевказаних договорів позики належними доказами.

Щодо доказів, які підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу та первинних документів вказує, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з первісними кредиторами, договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором (позикодавцем).

Зазначає, що перерахування коштів на платіжні карти відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено операторами онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які не здійснюють операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від Компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим.

Вказує про те, що заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства та умов договору позики.

Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, серед іншого, зокрема вказує на п.4. договору, відповідно до якого сторони відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України домовились про те, що у випадку невиконання Позичальником свого обов`язку із повернення позики у в останній день строку користування позикою, Позичальник отримує право користування кредитом без застосування по відношенню до Позичальника штрафних санкцій (у тому числі процентної ставки за понадстрокове користування Позикою) протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами, за які нараховується проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 Договору. Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи із строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів після спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами, за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 Договору. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.

Зазначає, що відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, відповідач суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надав.

Відповідачем при підписанні Договору Позики не було висловлено жодних

заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначеного договору.

Щодо посилань відповідача на те, що він є військовослужбовцем та посилань на Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказують, що документи надані відповідачем не містять відомостей про те, з якого періоду відповідач перебуває на службі, що відповідач є військовослужбовцем, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, чи є військовослужбовцем під час дії особливого періоду, який брав або бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, який перебував або перебуває безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Отже, у матеріалах справи відсутні докази, того що на відповідача поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його перебування на військовій службі.

Щодо повідомлення про відступлення права вимоги, в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, що відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Щодо відступлення права вимоги, зазначають, зокрема про те, що відповідно до додаткової угоди №7 від 13.06.2022 до договору факторингу №14/06/2021, Сторони домовились викласти пункт 9.1. Договору в наступній редакції: «Даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення його печатками Сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із Сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.»

Оскільки дія Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 продовжена до 14.06.2025, Договір факторингу №14/06/21 є чинним, а тому перехід прав вимоги за Договорами позики відбувся відповідно до діючого Договору факторингу №14/06/21, є правомірним і відповідає чинному законодавству.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 19.02.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №79781656, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 12000,00 грн., строком на 30 днів, процентна ставка 2,5% (фіксована) в день (а.с.13-15).

Вказаний договір було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису 19.02.2024 року одноразовим ідентифікатором 36148.

Крім того, 19 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №2733322, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 5000,00 грн., строком на 30 днів, з процентною ставкою 2,5% в день (а.с.26-28).

Вказаний договір було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором z1S6L2.

Згідно з повідомленням АТ КБ "ПриватБанк" №20.1.0.0.0/7-251002/54730-БТ від 07.10.2025 та виписок по рахунку, наданими на виконання ухвали суду про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ), що містить зарахування платежів 19 лютого 2024 року в сумі 12000 грн. та 5000 грн., що відповідає датам укладання кредитних договорів та сумі наданого кредиту (а.с.120, 121).

Вказані докази спростовують доводи відповідача про не підтвердження позивачем факту перерахування кредитних коштів на його банківський рахунок.

Доказів на спростування факту укладення вказаних договорів та отримання кредитних коштів відповідачем не надано.

Таким чином, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договорами №79781656 від 19 лютого 2024 року та №2733322 від 19 лютого 2024 року виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 12000 грн. та 5000 грн. відповідно шляхом перерахування грошових коштів 19 лютого 2024 року на банківську картку позичальника, вказану ним при заповненні анкетних даних (а.с. 120, 121).

Щодо укладення кредитних договорів в електронному вигляді.

У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитні договори від 19.02.2024 року №79781656 та №2733322 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 були підписані шляхом накладення електронного цифрового підпису позичальника.

Так, у п.29 вищевказаних кредитних договорів (а.с.13-15, 26-28) вказано, зокрема позичальник: ОСОБА_1 , податковий номер: НОМЕР_5 ; одноразові ідентифікатори 36148 та z1S6L2 відповідно.

Доказів на спростування відповідності анкетних даних: ОСОБА_1 в зазначених договорах матеріали справи не містять.

Таким чином, вказані договори підписані за допомогою електроного підпису, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Доказів про те, що персональні дані відповідача (його паспортних даних, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариством для укладення кредитних договорів від його імені, ОСОБА_1 до суду не надано. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність (дійсність) укладених договорів.

Щодо набуття ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за вказаними кредитними договорами.

Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Так, судом встановлено, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" (Фактор) зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 17-19).

Згідно з п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Тобто, умовами укладених договору факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги.

До вказаного договору факторингу №14/06/201 від 14.06.2021 року також були додані: додаткова угодою №2 до договору факторингу№14/06/201 від 14.06.2021 року, додаткова угода №7, додаткова угода №31, акт прийому-передачі реєстру боржників №27 від 19.07.2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, витяг з реєстру боржників №27до договору факторингу 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с.17-24), а також додаткова угода №32 до договору факторингу№14/06/201 від 14.06.2021 року, акт прийому-передачі реєстру боржників №28 від 25.07.2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, витяг з реєстру боржників №28 до договору факторингу 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с.30-32).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №27 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за кредитним договором №79781656 - боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості разом 48000 грн. (а.с. 24).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №28 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло право вимоги за кредитним договором №2733322 - боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості разом 20000 грн. (а.с. 32).

Згідно з додатковою угодою № 31 від 19 липня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року сторони погодили передачу прав вимоги згідно з реєстром боржників № 27 від 19 липня 2024 року та відповідно до додаткової угоди № 32 від 25 липня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року сторони погодили передачу прав вимоги згідно з реєстром боржників № 28 від 25 липня 2024 року, в яких зокрема, зазначено боржника ОСОБА_1 за кредитними договорами №79781656 та №2733322, відповідно. Зазначені додаткові угоди є невід`ємною частиною договору факторингу (а. с. 36).

Таким чином, договір факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року діяв на момент відступлення права вимоги, а додаткові угоди, якими таке відступлення було оформлене, є складовою цього договору.

Отже, наявними в матеріалах справи договором факторингу, додатковими угода, витягами з реєстру боржників і прав вимоги, підтверджується перехід права вимоги до позивача та спростовуються доводи відповідача про те, що позивач не набув права вимоги до нього.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами №79781656 та №2733322 від 19.02.2024 року.

Щодо виконання взятих зобов`язань за кредитними договорами відповідачем.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що у зв`язку порушеннями зобов`язань відповідач має таку заборгованість, а саме:

- за договором позики №79781656 від 19.02.2024 в сумі 48000 грн., з яких: 12000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 36000 грн. - заборгованість за відсотками;

- за договором позики №2733322 від 19.02.2024 в сумі 20000 грн., з яких: 5000 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 15000 грн. - заборгованість за відсотками.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.

Згідно з нормою статті 562 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц).

Так в даному випадку відповідач за договором позики №79781656 від 19 лютого 2024 року з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» отримав кредитні кошти в сумі 12000 грн; за договором позики №2733322 від 19.02.2024 року з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на суму 5000 грн.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування.

Таким чином, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договорами, отримані в кредит кошти не повернув, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) по вищевказаним договорам, підлягають задоволенню.

При цьому, вирішуючи питання про стягнення сум заборгованості за відсотками суд враховує, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.

Так, за умовами договору №79781656 від 19 лютого 2024 року укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було передбачено надання кредиту в розмірі 12000 грн, строком на 30 днів, з процентною ставкою 2,5% по 19.03.2024 року (а.с.13-15).

При цьому відповідно до п.4 договору позики №79781656 від 19.02.2024 року сторони відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України домовились про те, що у випадку невиконання Позичальником свого обов`язку із повернення позики у в останній день строку користування позикою, Позичальник отримує право користування кредитом без застосування по відношенню до Позичальника штрафних санкцій (у тому числі процентної ставки за понадстрокове користування Позикою) протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами, за які нараховується проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 Договору. Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи із строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів після спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами, за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 Договору. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» має право на нарахування та стягнення процентів за період визначений кредитним договором користування кредитними коштами, а саме за 30 днів - з 19.02.2024 року по 19.03.2024 року, що, виходячи із установлених у договорі процентних ставок (2,5% на добу) становить 9000 (12000*2,5/100*30) грн.

А в зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`зяку із провернення позики також й протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування (п.4 договору), що в даному випадку становить з 20.03.2024 року по 17.06.2024 року.

При цьому, суд враховує, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відтак, згідно вказаного Закону максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати:

- протягом перших 120 днів з дня набрання ним чинності, тобто, до 22 квітня 2024 року - 2,5 %;

- протягом наступних 120 днів з дня набрання ним чинності, тобто, до 20 серпня 2024 року - 1,5 %;

- починаючи з 241 дня з дня набрання ним чинності, тобто, з 21 серпня 2024 року, - 1%.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір №79781656 укладено 19.02.2024, строк кредитування 30+90 днів, процентна ставка - 2,50 % в день.

Так, на переконання суду, з урахуванням вимог діючого законодавства, відсотки за користування кредитними коштами, що нараховані за період з 19.02.2024 року по 17.06.2024 року становлять:

- в період з 19.02.2024 по 19.03.2024 за ставкою 2,5 % і становить: 12000 х 2,5% = 300 х 30 днів = 9000 грн.

- в період з 20.03.2024 по 22.04.2024 (відповідно до вимог закону) денна ставка має бути не більше 2,5%, що узгоджується з п.2.3. договору, якою й визначена ставка в розмірі 2,5% і становить: 12000 х 2,5% = 300 х 34 дні = 10200 грн.

- в період з 23.04.2024 по 17.06.2024 (відповідно до вимог закону та в межах строку кредиту) денна ставка має бути не більше 1,5%, а отже сума заборгованості за вказаний період повинна складати: 12000 х 1,5% = 180 х 56 днів = 10080 грн.

Отже, загальний розмір відсотків складає 29280 грн: 9000 грн+ 10200 грн + 10080.

За умовами договору №2733322 від 19 лютого 2024 року укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було передбачено надання кредиту в розмірі 5000 грн, строком на 30 днів, з процентною ставкою 2,5% по 20.03.2024 року (а.с.26-28).

Відповідно до п.4 договору позики №2733322 від 19.02.2024 року сторони відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України домовились про те, що у випадку невиконання Позичальником свого обов`язку із повернення позики у в останній день строку користування позикою, Позичальник отримує право користування кредитом без застосування по відношенню до Позичальника штрафних санкцій (у тому числі процентної ставки за понадстрокове користування Позикою) протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами, за які нараховується проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 Договору. Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи із строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів після спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами, за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 Договору. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» має право на нарахування та стягнення процентів за період визначений кредитним договором користування кредитними коштами, а саме за 30 днів - з 19.02.2024 року по 19.03.2024 року, що, виходячи із установлених у договорі процентних ставок (2,5% на добу) становить 3750 (5000*2,5/100*30) грн.

А в зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`зяку із провернення позики також й протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування (п.4 договору), що в даному випадку становить з 20.03.2024 року по 17.06.2024 року.

Враховуючи п.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» та п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», розмір відсотків мав бути нарахований таким чином.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір №2733322 укладено 19.02.2024, строк кредитування 30+90 днів, процентна ставка - 2,50 % в день.

Так, на переконання суду, з урахуванням вимог діючого законодавства, відсотки за користування кредитними коштами, що нараховані за період з 19.02.2024 року по 17.06.2024 року становлять:

- в період з 19.02.2024 по 19.03.2024 за ставкою 2,5 % і становить: 5000 х 2,5% = 125 х 30 днів = 3750 грн.

- в період з 20.03.2024 по 22.04.2024 (відповідно до вимог закону) денна ставка має бути не більше 2,5%, що узгоджується з п.2.3. договору, якою й визначена ставка в розмірі 2,5% і становить: 5000 х 2,5% = 125 х 34 дні = 4250 грн.

- в період з 23.04.2024 по 17.06.2024 (відповідно до вимог закону та в межах строку кредиту) денна ставка має бути не більше 1,5%, а отже сума заборгованості за вказаний період повинна складати: 5000 х 1,5% = 75 х 56 днів = 4200 грн.

Отже, загальний розмір відсотків складає 12200 грн: 3750 грн+ 4250 грн + 4200.

Разом з тим, з початком повномасштабного вторгнення рф на територію України, відповідача ОСОБА_1 мобілізовано 24.02.2022, що підтверджується витягом з наказу №39 від 24.02.2022 року та відміткою у військовому квитку, за даними якого ОСОБА_1 перебував на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_6 з 24.02.2022 по 23.01.2025 (а.с. 72, 124-127).

Отже, ОСОБА_1 , будучи військослужбовцем має право на пільги, встановлені для такої категорії осіб.

Так, відповідно до п.п. 3 п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 3 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п.п. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року.

За змістом ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

У ч. 4 ст. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі №813/402/17дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.

Відповідно до п. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення.

Аналіз ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у п. 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення.

Разом з цим, п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц.

Крім того, указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/202 в Україні введено воєнний стан, який наразі триває.

Як вбачається з копії військового квитка серії НОМЕР_7 , виданого на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 124-127), останній проходив військову службу в період з 24 лютого 2022 року по 23 січня 2025 року.

Відсотки за користування кредитними коштами за кредитними догворами від 19.02.2024 року №79781656 та №2733322, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 , мали бути нараховані за період з 19.02.2024 року по 17.06.2024 року, тобто в період проходження ним військової служби.

Отже, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відсотки за користування кредитами в період строку кредитування (19.02.2024 року-17.06.2024) нараховані під час проходження ОСОБА_1 військової служби, а тому вимоги про стягнення відсотків за кредитними договорами задоволенню не підлягають, оскільки з моменту призову на військову службу на відповідача поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Таким чином, у зв`язку порушеннями зобов`язань відповідач має заборгованість 17000 грн., а саме:

- за кредитним договором №79781656 від 19.02.2024 в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп., що складається з заборгованості за основною сумою боргу 12000 грн.;

- за кредитним договором №2733322 від 19.02.2024 в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., що складається з заборгованості за основною сумою боргу 5000 грн.

Таким чином, оскільки відповідач не виконує умов кредитних договорів, добровільно та в визначені строки не сплачує визначені договором платежі, а відповідач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 17000 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3028 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 25,00% з розрахунку: 17000 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 68000 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 25,00% (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 757 грн. з розрахунку: 3028 грн. (сума сплаченого судового збору) х 25,00% (відсоток задоволених позовних вимог).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., а саме:

- за договором позики №79781656 від 19.02.2024 в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп., що складається з заборгованості за основною сумою боргу 12000 грн.;

- за договором позики №2733322 від 19.02.2024 в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., що складається з заборгованості за основною сумою боргу 5000 грн., а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 757 (сімсот п`ятдесят сім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня пр оголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд.30, м.Київ, 01032, ;

відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 23 жовтня 2025 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О. Афанасьєва