УХВАЛА

20 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 190/1753/24

провадження № 61-12386ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Бражник Денис Сергійович, на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду

з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4 ),

у якому просили розірвати договір оренди земельної ділянки від 13 жовтня

2014 року № б/н, кадастровий номер 0:02:037:0010, площею 5,062 га, укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 .

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду

від 03 вересня 2025 року, відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2

у задоволенні позову.

03 жовтня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Бражник Д. С., через підсистему «Електронний суд», звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року у цій справі, у якій представник заявників, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області

від 14 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 03 вересня 2025 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини

і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини,

яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури

у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи

те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод),

та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову,

що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності

й стабільності у цивільних правовідносинах.

Предметом позову в цій справі є вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки від 13 жовтня 2014 року № б/н.

Позивач визначає ціну позову на момент звернення до суду із таким позовом,

яка є незмінною, крім випадків збільшення позовних вимог та зміни предмета позову, для розрахунку судових витрат, зокрема під час звернення до судів апеляційної та касаційної інстанцій.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Суди встановили, що:

відповідно до умов пункту 9 договору оренди землі від 13 січня 2014 року

№ б/н орендна плата є договірною, нараховується у грошовому виразі щороку

в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (105 785,62 грн) та складає на дату підписання цього договору суму 3 173,57 грн;

розмір орендної плати визначений умовами договору, які не змінені

у встановленому законом порядку;

сторонами погоджений розмір орендної плати на рівні 3 % від вартості земельної ділянки 105 785,62 грн, що становить 3 173,57 грн;

орендна плата з урахуванням індексу інфляції мала б становити:

за 2014 рік не менше 3 963,79 грн (3 173,57 х 124,9 %), за 2015 рік не менше

4 547,73 (3 173,57 х 143,3 %), за 2016 рік не менше 3 567,09 грн (3 173,57 х 112,4 %),

за 2017 рік не менше 3 608,35 грн (3 173,57 х 113,7 %), за 2018 рік не менше

3 484,58 грн (3 173,57 х 109,8 %), за 2019 рік не менше 3 303,69 грн

(3 173,57 х 104,1 %), за 2020 рік не менше 3 332,25 грн (3 173,57 х 105 %), за 2021 рік не менше 3 490,93 грн (3 173,57 х 110 %), за 2022 рік не менше 4 017,74 грн

(3 173,57 х 126,6 %), за 2023 рік не менше 3 335,42 грн (3 173,57 х 105,1 %),

за 2024 рік не менше 3 554,4 грн (3 173,57 х 112,0 %).

Таким чином, ціна позову в цій справі складає 9 520,71 грн (3 173,57 грн х 3 роки), яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 250 = 757 000 грн).

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України представником заявників у касаційній скарзі не наведено.

Обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову,

що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно

до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури

у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre

v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ

до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі.

У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб

(п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня

2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судові рішенні, які не підлягають касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Бражник Д. С., подали касаційну скаргу на судові рішення,

що згідно з положеннями ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

За наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Бражник Денис Сергійович, на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 03 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки, відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська