Справа № 758/5598/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2025 року позивач звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 зазначивши, що КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року було виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а також з постачання теплової енергії та постачання гарячої води надаються споживачам згідно з договорами, що оформлюються на основі типових договорів про надання відповідних комунальних послуг, які є договорами приєднання. Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води був опублікований в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) від 28 березня 2018 року. Щодо договору про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, то відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Вказані типові індивідуальні договори були опубліковані позивачем на своєму веб-сайті https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-kyyivteploen/. Квартира АДРЕСА_1 . Електриків під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже відповідач ОСОБА_1 є споживачами послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, які постачає позивач. Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов договорів є факт отримання послуг споживачами. Відповідач від вказаних послуг, у встановленому законодавством порядку не відмовлявся, ними користувався, але своєчасно не виконував зобов`язання по їх сплаті, в результаті чого станом на 28 лютого 2025 року у них утворилась заборгованість, яка складається із заборгованості з централізованого постачання гарячої води у розмірі 9019,63 грн., інфляційних втрат у розмірі 1145,49 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 270,59 грн. - за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року; заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 44902, 76 грн., інфляційних втрат у розмірі 4740,95 грн., трьох відсотків річних у розмірі 1120,81 грн. та пені у розмірі 693,21 грн.; заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 3878,60 грн., інфляційних втрат у розмірі 492,58 грн., трьох відсотків річних у розмірі 116,36 грн. та пені у розмірі 70,20 грн. - за період з 01 листопада 2021 року по 28 лютого 2025 року.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає також і плату за абонентське обслуговування. Станом на дату звернення заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії становить 47,66 грн. З огляду на наведене, позивач просить стягнути на свою користь із відповідача заборгованість в загальному розмірі 66496,29 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від

22 квітня 2025 року головуючим у справі визначено суддю Ковбасюк О.О.

Ухвалою судді від 19 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив.

18 червня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач не погоджується з позовними вимогами в повному обсязі. В обгрунтування своїх заперечень зазначив, що позовні вимоги за період з 2018 року по теперішній час є безпідставними, оскільки охоплюють періоди, що вже втратили свою актуальність для судового розгляду. Зокрема заборгованість, яка утворилася стосується давніх років, а її стягнення є не правомірним, оскільки позивач не скористався можливістю вирішення питання щодо оплати. У відзиві на позовну заяву відповідач посилається, що у період дії карантину, у позивача відсутні підстави для нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Також запровадження в Україні воєнного стану, що є підставою для відмови в нарахуванні інфляційних втрат та трьох відсотків річних заборгованості за надані послуги.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 12500 грн.

7 липня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник заперечує щодо доводів, викладених відповідачем у відзиві, та просить задовільнити позов у повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлявся, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Будинок за вказаною адресою, у тому числі зазначена квартира, під`єднаний до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже відповідач ОСОБА_1 є споживачами послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, які постачає позивач.

Відповідно до положень ст. ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки обов`язок щодо сплати за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води виникає у споживача кожного місяця, позовна давність підлягає застосуванню до кожного з платежів окремо.

30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Відтак, КП «Київтеплоенерго» в межах строку позовної давності мало право на стягнення лише заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, яка утворилася, починаючи з 02 квітня 2017 року. Заборгованість, яка утворилася до вказаної дати стягненню не підлягає.

При цьому, КП «Київтеплоенерго» надало суду розрахунок заборгованості, нарахованої починаючи з 01 травня 2018 року і по 28 лютого 2025 року.

Розрахунку заборгованості, нарахованої до 01 травня 2018 року КП «Київтеплоенерго» суд не надало.

Посилання відповідача у відзиві на пропущення позивачем строку позовної давності не відповідає дійсності.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції. Основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з не оплатою їх стосується виключно територій де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.

Місто Київ не входило та не входять до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 року № 309.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було нараховано інфляційні витрати, три відсотки річних та пеню за період з 01 січня 2024 року по 28 лютого 2025 року, тобто за період в якому не діяли законодавчі обмеження для такого нарахування у зв`язку з воєнним станом.

Правовідносини у сфері надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року.

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. На виконання вимог законодавства, Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води №34 (5085) був опублікований позивачем 28 березня 2018 року у газеті «Хрещатик».

Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води зобов`язані були сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг.

Правовідносини у сфері надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09 листопада 2017 року, Постановою КМУ №1182 «Про затвердження правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» від 11 грудня 2019 року та Постановою КМУ №830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

На виконання вказаних вимог позивачем на своєму вебсайті https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-kyyivteploen/ були оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води.

Пунктом 4 типового індивідуального договору встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Відповідно до п. 5 договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає в себе також й плату за абонентське обслуговування.

Згідно п. 39 Правил послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов вказаних договорів є факт отримання послуг споживачами.

Відповідач від послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року від послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, у встановленому чинним законодавством порядку, не відмовився.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При розгляді такої категорії спорів слід враховувати правовий висновок, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року Верховного Суду України при розгляді справи № 6-2951цс15, предметом якої був спір про стягнення боргу за надані комунальні послуги, відповідно до якого, хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що відносини між учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Проте відповідач, в порушення вимог договорів та вимог законодавства, своєчасно не оплачував спожиті послуги, які надавалися позивачем в результаті чого утворилася заборгованість.

Відповідно до розрахунку заборгованості позивача:

- ??заборгованість з централізованого постачання гарячої води у розмірі 9019,63 грн., інфляційні втрати у розмірі 1145,49 грн. та три відсотки річних у розмірі 270,59 грн. - за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року;

- заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 44902, 76 грн., інфляційні втрати у розмірі 4740,95 грн., три відсотки річних у розмірі 1120,81 грн. та пеня у розмірі 693,21 грн. - за період з 01 листопада 2021 року по 28 лютого 2025 року;

- заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 3878,60 грн., інфляційні втрати у розмірі 492,58 грн., три відсотки річних у розмірі 116,36 грн. та пеня у розмірі 70,20 грн. - за період з 01 листопада 2021 року по 28 лютого 2025 року.

Окрім цього, у відповідача наявна заборгованість:

- заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 47,66 грн.

На заборгованість з оплати перелічених послуг позивач нарахував 3% річних та інфляційне збільшення боргу. Так, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року по справі №686/21962/15-ц вказала на те, що оскільки ст. 625 ЦК України у конструкції Цивільного кодексу розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу, приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер.

Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

У постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушення, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками які передували подачі такого позову.

У постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17 було вказано на те, що з а статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то частина друга статті 625 ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні.

Сумнівів щодо правильності таких розрахунків у суду немає.

Варто зазначити, що відповідач не звертався до позивача з приводу здійснення неправомірного нарахування заборгованості чи перерахунку заборгованості в спірний період.

Жодних звернень або претензій від відповідача, щодо неотримання, ненадання або не користування послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води або звернень, щодо перерахунку, невірних нарахувань за надані послуги до КП «Київтеплоенерго» не передавав.

Відповідач жодних заперечень, щодо неотримання, ненадання, не користування послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, також не зазначає. Жодного доказу на спростування розрахунку заборгованості суду не надав, власного розрахунку не навів.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості за вказані періоди у вказаному розмірі.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вказаних положень законодавства, а також приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує наступне.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

Позивачем при зверненні з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №273 від 08 квітня 2025 року.

Із урахуванням наведеного, у зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 23, 81, 89, 247, 258, 259, 263-268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 66496,29грн., із яких:

- ??заборгованість з централізованого постачання гарячої води у розмірі 9019,63 грн., інфляційні втрати у розмірі 1145,49 грн. та три відсотки річних у розмірі 270,59 грн. - за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року;

- заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 44902, 76 грн., інфляційні втрати у розмірі 4740,95 грн., три відсотки річних у розмірі 1120,81 грн. та пеня у розмірі 693,21 грн. - за період з 01 листопада 2021 року по 28 лютого 2025 року;

- заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 3878,60 грн., інфляційні втрати у розмірі 492,58 грн., три відсотки річних у розмірі 116,36 грн. та пеня у розмірі 70,20 грн. - за період з 01 листопада 2021 року по 28 лютого 2025 року.

- заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 47,66 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін по справі:

позивач - Комунальне підприємство виконавчого органи Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», місцезнаходження: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, ;

відповідач:

- ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя О. О. Ковбасюк