Справа №278/3586/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі головуючого судді Перекупка І.Г. при секретарі Конончук Ю.О., за участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Богунського районного суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок придбання товару неналежної якості, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок придбання товару неналежної якості. В обгрунтування позовних вимог вказала, що 09 травня 2023 року між заводчиком ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено угоду про купівлю-продаж цуценяти, породи Вельш-корги пембок, кличка Insta Grand Spirit. Номер мікрочипа НОМЕР_1 , метрика № 06155С6022 видана Кінологічною Спілкою України 21.01.2023 р. 09.05.2023 р. згідно домовленості ОСОБА_5 на картковий рахунок ОСОБА_2 було зроблено попередню оплату в розмірі 3 775 грн. 13.08.2023 р. ОСОБА_4 на картку продавця було сплачено залишок у розмірі 37 900 грн. Загальна сума угоди становить 41 675 грн. 13.08.2023 р. цуценя було передано ОСОБА_4 .

В грудні 2023 р. з приводу кашля цуценяти ОСОБА_4 звернулася до терапевтичної ветеринарної клініки «ІVеt», м. Київ, де було проведено консультацію з вирішення проблеми з кашлем. Також лікарі провели повний огляд цуценяти.

Під час обстеження цуценяти стетоскопом лікар звернув увагу на наявність у цуценяти шумів в області серця. Пальпація грудної клітини показала, що потік крові був аномальним. Після чого було зроблено припущення, що у тварини може бути вада серця - відкрита артеріальна (Боталова) протока. Так як лікар був терапевтом то він порадив звернутися в клініку «Зоолюкс» до кардиолога, для з`ясування причини аномальної роботи серця.

08.12.2023 р. цуценя було обстежено в клініці «Зоолюкс», у м. Києві, яка є і провідним ветеринарним закладом України в питанні лікування хвороб серцево судинної системи тварин.

Лікарем зазначеної клініки, цуценяті було поставлено діагноз вроджена вада серця- відкрита артеріальна (Боталова) протока. Наслідки цієї аномалії такі що цуценя могло померти будь коли впродовж року - двох.

В кращому випадку у тварини могла виникнути серцева недостатність, розвиток якої привів би до страждань тварини та скороченню віка її життя. З огляду на вище зазначені діагноз та можливі наслідки хвороби для тварини було зроблено висновок про необхідність проведення хірургічного втручання по закриттю артеріальної (Боталової) протоки.

При цьому лікарі клініки «Зоолюкс» запевнили, що якщо на момент передачі ОСОБА_4 цуценяті було 6 місяців, не помітити проблем в роботі серцево - судинної системи було просто неможливо, навіть при звичайному медичному огляді без застосування будь якого медичного обладнання.

Про вказані факти ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_2 , проте остання відмовилася визнавати свою провину та виконувати умови домовленості, мотивуючи це тим, що в зоологічній клініці де вона обстежувала цуценя не було обладнання для визначення хвороби.

19.09.2024р. було проведено операцію, після якої стан тварини почав нормалізуватися.

Позивач понесла матеріальні витрати, спрямовані на лікування цуценя, які склали загалом 52 955 грн., а саме: відповідно рекомендацій щодо лікування №000027015 клініки «Зоолюкс» від 30.01.2025 р. повна сума лікування цуценя становить - 52 955 грн.

Також своїми протиправними діями ОСОБА_2 завдала ОСОБА_4 та її сім`ї моральну шкоду, а саме: в період лікування цуценя весь свій вільний час ОСОБА_4 була змушена проводити у ветеринарній клініці, так як обстеження, які робили цуценяті, потребували регулярного відвідування та довгострокового знаходження в лікарні, а також багаторазового консультування в телефонному режимі.

Відповідно, ОСОБА_4 не приділяла достатньої уваги та часу своїй родині, а також мала змоги виконувати робочі обов`язки та займатися домашніми справами. У день операції, 19.09.2024 р. ОСОБА_4 провела в клініці 7 годин поспіль (з 09:00 ДО 30), так як стан здоров`я цуценя на той момент потребував безперервної уваги лікаря.

Весь час з моменту виявлення хвороби у цуценяти ОСОБА_4 знаходилась у важкому психічному та психологічному стані, що був спровокований хвилюванням за можливі наслідки втратою першої, такої жаданої собаки.

ОСОБА_2 знала та була обізнана щодо реального стану здоров`я собаки, проте умисно, що є очевидним фактом, замовчувала його і продовжує не визнавати свою провину.

На усі спроби ОСОБА_4 отримати адекватну відповідь та пояснення щодо тієї ситуації, що склалася, лише отримувала відмову у визнанні провини та виконанні в домовленості, що ще більше надірвало та ускладнило психічний стан ОСОБА_4 .

Отже, моральна шкода виразилася у душевних стражданнях, які ОСОБА_4 зазнала у зв`язку з обманом ОСОБА_2 та хвороби цуценя. Дії ОСОБА_2 спричинили для ОСОБА_4 тяжкі психологічні та душевні страждання. Професійна допомога, психіатричне та психологічне лікування, а потім і медико - соціальне відновлення потребуватиме неймовірних для здорової людини не тільки матеріальних зусиль, а й ще більших внутрішніх перебудов, відновлення та зміцнення організму.

Таким чином, ОСОБА_4 розраховує моральні збитки виходячи із спричинених ОСОБА_2 . ОСОБА_4 душевних страждань та обману. Неправомірні дії ОСОБА_2 у вигляді вини, на думку ОСОБА_4 , доказані повністю. Тому моральну шкоду оцінено у 38 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позовних вимог, обгрунтовуючи свою позицію наданими суду доказами.

Відповідачка, представник відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог наполягаючи на їх необгрунтованості.

Так, ОСОБА_2 суду пояснила, що вона являється офіційним заводчиком кінологічної спілки України. Згідно суддівського листа має право бути суддею на виставках австралійської вівчарки, білої швейцарської вівчарки, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , німецької вівчарки. Вона співпрацює з іншими людьми, які займаються собаководстовом, протягом останніх дев`яти років. Позивача ОСОБА_4 вона взагалі не знає і не бачила. ОСОБА_2 не заперечувала, що вона знає жінку на ім`я ОСОБА_8 , яка саме і продала вказаного цуценя ОСОБА_4 . Цуценя під час продажу було здоровим, пройшло обстеження у ветлікаря. Документи від позивачки на її адресу, яка вказана на всіх офіційних сайтах, не надходили. Про існування позову вона дізналася, коли на її адресу надійшли документи з суду. (а. с. 110-113, 115-117).

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено.

Згідно протоколу авторозподілу від 14.08.2025 р. головуючим по справі призначено суддю Перекупка І.Г. (а. с. 49).

Ухвалою суду від 19.08.2025 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. (а. с. 50-51).

З позовних вимог ОСОБА_4 свідчить, що між заводчиком ОСОБА_2 та нею, ОСОБА_4 було укладено усну угоду про купівлю продаж цуценяти породи Вельш коргі пемброк, за якою 09.05.2023 р. на рахунок продавця перераховано попередню оплату та 13.08.2023 р. - остаточну оплату, після якої товар передано покупцеві.

Судом встановлено, що жодної домовленості, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не було та вони навіть не знайомі. Позивач являється лише розплідником цуценят відповідної породи, членами якого є і інші власники тварин, які займаються розведенням та продажем, в яких імовірно і придбане цуценя.

Суд звертає увагу, що сам же ОСОБА_4 надає фотокопії переписки із продавцем, яка явно свідчить про те, що остання спілкувалась відносно цуценя не з ОСОБА_2 а з особою на ім`я ОСОБА_8 , що спонукає суд критично відноситься до відповідності відповідача по справі та пояснень представника ОСОБА_4 адвоката Калініна М.І. під час слухання справи у суді. (а. с. 39-40).

Крім того, позивач надає як доказ квитанції про перерахунок попереднього і основного платежу за цуценя. Проте, суд звертає увагу, що на квитанціях відсутні дані, які б ідентифікували кому саме перераховані кошти. (а. с. 8 (з обох сторін).

В судовому засіданні відповідачка та її представник наполягали, що жодних платежів від позивача ОСОБА_2 не отримувала.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто, у відносинах купівлі-продажу саме особа яка отримала кошти є продавцем та відповідальною за якість товару.

Якщо тварина продається заводчиком (членом розплідника) і саме він веде переговори, приймає оплату та передає тварину, то відповідальність за якісь можливі вади тварини несе саме цей заводчик, а не власник розплідника. Розплідник несе організаційну і репутаційну відповідальність у сфері племінної роботи, але цивільно-правова відповідальність покладається лише на того, хто безпосередньо продав тварину і отримав оплату.

Тобто, у даному випадку жодних правовідносин між ОСОБА_2 та позивачем не існувало. Відповідач не є заводчиком чи продавцем цуценяти, про яке йдеться у позові, не укладала з ОСОБА_4 жодних домовленостей та навіть не знайома з даною особою. Продаж тварини здійснювала інша особа, що й підтверджується матеріалами справи.

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України, - усно можуть вчини правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстр а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до ст. 180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі. Разом з тим, стан здоров`я тварини може змінюватися з часом і продавець не може нести відповідальність за хвороби, які не проявилися на момент передачі.

Стаття 673 ЦК України зобов`язує продавця передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, а ст. 675 ЦК України визначає, що товар, який продавець передає покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару. Проте, гарантія на живу тварину як товар неможлива, оскільки це природний організм, на який поширюються інші правила. Продавець може надати письмове підтвердження щодо стану здоров`я тварини на момент продажу, що і зроблено у нашому випадку продавцем шляхом обстеження у ветеринарній клініці напередодні продажу тварини.

Суд критично відноситься до доказів позивача щодо розрахункових операцій.

Так, ОСОБА_4 а представник позивача під час слухання справи стверджував, що остаточна оплата за товар здійснена 13.08.2023 р. і цього ж дня цуценя передано покупцеві. Водночас, надані самим позивачем квитанції підтверджують іншу дату розрахунку - 13.05.2023 р. (а. с. 8)

Крім того, за паспортом тварини № НОМЕР_2 та результатами медичних обстежень, долучених до матеріалів справи, дата народження цуценяти ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 10-36)

Суд дійшов висновку, що фактичний вік цуценяти на момент продажу був близько 5,5 місяців, а не 8,5, як зазначає позивач.

Згідно медичних документів стосовно цуценяти, ваду серця у тварини виявлено лише у грудні 2023 р., тобто через 7 місяців після передачі тварини, тобто на той момент тварині було вже більше одного року, змушує суд критично відноситись до позиції позивача.

Суд звератає увагу, що перед продажем, 12.05.2023 р. продавцем ( ОСОБА_8 ) перевірявся стан здоров`я цуценяти і найголовніше, проведено розширене ЕХО КГ серця у ветеринарній клініці «Ветлайф». За результатами проведених обстежень, на той момент жодних вад чи патологій у тварини не виявлено. (а. с. 85).

За висновком клініки «Зоолюкс», на який посилається позивач зазначено, що дана вада є вродженою і проявляється у віці приблизно 6 місяців. Тобто, на момент передачі (у віці 5,5 місяців) тварина не мала клінічних ознак хвороби і навіть лікар не міг без спеціального експертного обладнання встановити її наявність. (а. с. 14-36)

Таким чином, посилання позивача на вищезазначені докази ніяким чином не доводить факту існування фінансових розрахунків та, відповідно, зобов`язань між ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , а навпаки, очевидним є факт того, що ОСОБА_2 не є стороною у даному спорі, а тому є неналежним відповідачем у даній справі.

У постанові Верховного суду України від 14.03.2024 р. у справі №522/11722/21 зазначив, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом, тоді як неналежний відповідач це особа, притягнута до справи, яка фактично не повинна відповідати за заявленими вимогами.

Правова позиція, висловлена апеляційним судом Миколаївської області у справі № 784/1501/13 від 23.01.2014 р., підтверджує, що у спорах про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дефектного товару, відповідальність покладається саме на належного відповідача особу, яка виготовила чи безпосередньо реалізувала товар, що спричинив шкоду. У нашій справі продаж тварини здійснювала інша особа, а не ОСОБА_2 , що ще раз свідчить про неналежність відповідача.

Таким чином, суд критично відноситься до звинувачень позивача у приховуванні інформації про стан здоров`я тварини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 754/9471/18, де суд зазначив, що відповідальність продавця за якість тварини обмежується моментом її передачі покупцеві, а обов`язок доведення наявності вади на час продажу покладається саме на позивача. Якщо ж на момент продажу та ветеринарного огляду патологій не виявлено, а захворювання проявилося згодом, продавець не може нести відповідальності за такі наслідки. В нашому випадку, на момент передачі цуценяти у віці 5,5 місяців ветеринарним обстеженням жодних вад не встановлено, а виявлене через сім місяців захворювання не підтверджує наявності ознак хвороби на момент купівлі-продажу, що цілком узгоджується з наведеними висновками Верховного Суду.

Щодо позовних вимог про стягнення відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, загальноприйнятими умовами виникнення деліктних зобов`язань є наявність протиправної поведінки, шкоди, наявність вини та причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) особи та заподіяною шкодою.

З урахуванням наданих сторонами доказів, суд вважає, що у по справі відсутні усі необхідні елементи складу цивільного правопорушення а саме відсутня протиправна поведінка з боку ОСОБА_2 , адже позивачем не доведено, що саме ОСОБА_2 не була стороною правовідносин купівлі-продажу та не здійснювала продаж тварини.

Позивачем та представником позивача не доведено причетність ОСОБА_2 до заподіяння шкоди, не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 та шкодою (витратами) позивача ОСОБА_4 . Таким чином, відсутні правові підстави для покладення відповідальності за відшкодування майнової шкоди на ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі та гідності людини. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною та достатньою аби компенсувати людські страждання, тому її розмір може мати суто умовний вираз.

За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає, що ОСОБА_4 та її представником не доведено причино-наслідкового зв`язку між фактом придбання цуценя породи Вельш-корги пембок саме у ОСОБА_2 та подальшим захворюванням тварини, її лікування та заподіяння моральної шкоди, у зв`язку з чим позовні вимоги, щодо відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, керуючись ст.ст.259, 263-265, 141 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р., суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок придбання товару неналежної якості, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюєтьс - з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі пододання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , наявний електронний кабінет.

Представник позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , наявний електронний кабінет.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3

Повний текст рішення складений 23.10.2025.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І. Перекупка