Справа № 278/6842/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Вернидуб Дмитро Вікторович, до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - Позивачу) на праві власності належить автомобіль реєстраційний номер Volkswagen Golf НОМЕР_1 2009 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 08.07.2022 року.

28 вересня 2024 року о 08 год 10 хв у м. Житомирі на вулиці Слобідська відбулось ДТП, учасниками якого були ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом «Opel Astra» з реєстраційним номером НОМЕР_3 , та ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом «Volkswagen Golf» з реєстраційним номером НОМЕР_1 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Між учасниками цієї дорожньо-транспортної пригоди було складено європротокол (повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду), в якому ОСОБА_2 визнала провину, про що вказала особисто письмово та проставила під вказаним написом.

У подальшому позивач звернулась до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», у якого застрахована цивільна - правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія автомобіля «Opel Astra» з д.н.з. НОМЕР_4 . На підставі проведеної експертизи та висновку експерта позивачу відмовлено у здійсненні виплати страхового відшкодування.

Відтак, ОСОБА_1 звернулась до суду про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 32550,00 грн солідарно з ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС". Також просить стягнути моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 30000,00 грн солідарно з відповідачів.

14.01.2025 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Вернидуб Дмитро Вікторович, до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, було залишено без руху. Визначені ухвалою недоліки були усунені.

22.01.2025 року ухвалою суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалу про відкриття провадження у справі від 22.01.2025 року було отримано представником позивача 23.01.2025 року у його електронному кабінеті (а.с.59).

Від позивача повернулось поштове відправлення із відміткою про невручення за закінченням терміну зберігання (а.с.75-76).

Від відповідача ОСОБА_2 повернулось поштове відправлення із відміткою про невручення за закінченням терміну зберігання (а.с.77-78).

Представником відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" було направлено відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що вони просять відмовити у задоволенні вимог позивача у повному обсязі, мотивуючи тим, що згідно висновку експерта у діях водія транспортного засобу «Opel Astra», тобто ОСОБА_2 , не вбачаються невідповідність вимогам ПДР України, відтак, страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; вимоги позивача щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди є незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства. Крім того, представник відповідача категорично заперечує щодо солідарного стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з відповідачів, з огляду на те, що законодавством України не передбачено такого відшкодування солідарно зі страховика та страхувальника (а.с.62-64). Також до відзиву на позовну заяву долучено страховий акт №24572/57/924 від 18.10.2024 про відмову у страховій виплаті (а.с.70) та копію висновку експерта №203/24 від 16.10.2025 (а.с.65-69).

Інших клопотань та заяв від учасників не надходило.

Прийнявши до уваги пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд доходить до такого висновку.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль «Volkswagen Golf» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2009 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 08.07.2022 року (а.с.9-10).

Місце, дата та обставини ДТП підтверджуються повідомленням про ДТП, з яким ОСОБА_1 звернулась до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (а.с.11-12), письмовими поясненнями ОСОБА_1 щодо обставин ДТП (а.с.13), повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, з якого вбачається, що ОСОБА_2 провину свою визнає (а.с.14).

Із заяви про страхове відшкодування вбачається, що у результаті пошкодження транспортного засобу ОСОБА_1 унаслідок ДТП була заподіяна матеріальна шкода; вона погоджується, що розмір страхового відшкодування складає 32550,00 грн з урахуванням франшизи (якщо наявна згідно умов договору 3200,00 грн) та не наполягає на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна (а.с.15-16).

Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" було ініційовано проведення по фотографіям інженерно-технічну експертизу (а.с.17), після виконання якої було складено висновок експерта №203/24 від 16.10.2024, з якого вбачається, що у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Volkswagen», д/н НОМЕР_6 , ОСОБА_1 , не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, і, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та зіткненням з автомобілем «Ореl», д/н НОМЕР_7 ; водночас у даній дорожній обстановці у діях водія автомобіля «Ореl», д/н НОМЕР_7 , ОСОБА_2 , невідповідностей вимогам ПДР України не вбачається (а.с.18-31).

З відповіді УПП в Житомирській області ДПП від 27.11.2024 року №238аз/41/28/02-2024 на адвокатський запит адвоката Вернидуба Д.В. №261124-02 від 26.11.2024 вбачається, що надати відеоматеріали 28.09.2024 року не видається за можливе, оскільки строк їх зберігання становить 30 діб (а.с.34).

Разом із відповіддю АТ СТ «ТАС» від 02.12.2024 року №2647 на адвокатський запит адвоката Вернидуба Д.В. №261124-01 від 26.11.2024 року йому були надані копії документів, які він витребував, водночас із зазначенням, що документи, що містять таємницю страхування, не долучались (а.с.35-37).

З відповіді АТ СТ «ТАС» від 18.10.2024 року №18982/9124/ТС, наданої ОСОБА_1 , вбачається, що цивільна - правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія автомобіля «Opel Astra» з д.н.з. НОМЕР_4 , застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів EР217755178 від 06.11.2023р. Також було підтверджено, що водієм ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_1 було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол). Керуючись ч. 1 ст. 103 Закону України «Про страхування», з метою перевірки даних, зазначених у заявах про страхову подію, АТ «СГ «ТАС» було направлено матеріали до судового експерта. Керуючись висновком експерта АТ «СГ «ТАС» було відмовлено ОСОБА_1 у здійсненні страхової виплати у повному обсязі. Водночас роз`яснено можливість оскарження рішення страхувальника (а.с.38-39).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відтак, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження визначеної ним суми матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Висновок експерта №203/24 від 16.10.2024 не місить жодних даних щодо сум та розмірів матеріальної шкоди, завданої учасником ДТП.

Із заяви про страхове відшкодування, вбачається, що позивач погоджується, що розмір страхового відшкодування складає 32550,00 грн. Однак вказана заява не є належним та допустимим доказом на безспірне підтвердження заподіяної матеріальної шкоди позивачу внаслідок ДТП.

Крім того, з позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується із висновком експерта №203/24 від 16.10.2024 та мав намір звернутись до суду із клопотанням про призначення автотехнічої експертизи для спростування попереднього висновку (а.с.3). Однак, ні при зверненні до суду, ні у подальшому під час судового провадження, такого клопотання заявлено до суду не було у визначені законодавством строки.

Водночас, щодо солідарного стягнення матеріальної шкоди.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення на її користь з відповідачів матеріальної шкоди в солідарному порядку, суд вважає їх необґрунтованим та безпідставними, зважаючи на таке.

Судом встановлено та не заперечувалось учасниками, що Приватне акціонере товариство "Страхова група "ТАС", уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності, взяло на себе зобов`язання у межах страхової суми відповідати за шкоду, заподіяну страхувальником третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Чинне законодавство не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, майну потерпілого, зважаючи на що правові підстави для солідарного стягнення з відповідачів страхового відшкодування відсутні.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодування шкоди, заподіяної третій особі» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Щодо солідарного стягнення моральної шкоди.

Стосовно вимог позивачки щодо стягнення на її користь з відповідачів моральної шкоди в солідарному порядку, суд із врахуванням вище досліджених доказів, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

В обґрунтування цієї частини позовних вимог позивачка зазначила, серед іншого, про те, що у зв`язку із пошкодженням її майна, необхідністю вживати додаткові дії щодо пошуку адвоката, звертатись до нього та нести додаткові витрати для отримання документів про завдані збитки, неправомірним висновком відповідача - страхової компанії, щодо її вини у ДТП та незаконної відмови у відшкодуванні завданої шкоди, тривалого порушення її прав, вона зазнала душевних страждань та оцінює завдану їй матеріальну шкоду у 30000,00 грн, яку просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Водночас, суд приймає до уваги, що європротоколом (повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду) свою вину у скоєнні ДТП відповідач ОСОБА_2 беззастережно визнала; водночас, з висновку експерта №203/24 від 16.10.2024 вбачається, що у даній дорожній обстановці у діях водія автомобіля «Ореl», д/н НОМЕР_7 , ОСОБА_2 , невідповідностей вимогам ПДР України не вбачається, та наявне порушення ПДР у діях водія автомобіля «Volkswagen», д/н НОМЕР_6 , ОСОБА_1 , що знаходиться у причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та зіткненням з автомобілем «Ореl», д/н НОМЕР_7 .

Тобто, оскільки наявність вини у діях ОСОБА_2 у вчиненні ДТП не доведена належним чином, суд не вбачає можливості стягнути з неї моральну шкоду на користь позивачки.

Щодо стягнення моральної шкоди з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», то відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодування шкоди, заподіяної третій особі» страхова компанія відшкодовує моральну шкоду у випадку завдання шкоди здоров`ю. Судом достовірно встановлено, що шкоди здоров`ю позивачки не заподіяно.

У зв`язку із наведеним вище, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відтак, суд стягує з відповідачів у солідарному порядку судові витрати на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1193 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Вернидуб Дмитро Вікторович, до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач - 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_9 .

Відповідач - 2: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», юридична адреса: м. Київ, проспект Перемоги, 65; .

Суддя О. М. Дубовік