ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/1199/14-ц (4-с/610/2/2025) Головуючий суддя І інстанції Тімонова В. М.
Провадження № 22-ц/818/3705/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші скарги та заяви в процесі виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кравинської Юлії Вікторівни на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 14 травня 2025 року, у справі № 610/1199/14-ц (4-с/610/2/2025), за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Березньова Артема Сергійовича,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у березні 2025 року через свого представника - адвоката Кравинської Юлії Вікторівни, звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Березньова Артема Сергійовича.

Скарга мотивована тим, що постановою від 04.06.2014 на підставі виконавчого листа № 2/610/346/2014 від 26.05.2014, виданого Балаклійським районним судом Харківської області у справі №610/1199/14-ц, було відкрито виконавче провадження № 43586983, яким розпочато примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_1 , реалізуючи її право, визначене п. 2 ч. 4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», подала 26.02.2025 через мережу Інтернет (електронною поштою) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву по виконавчому провадженню номер в АСВП:43586983, в якій Стягувач звернулась (зокрема) про надання інформації/довідки (розрахунку заборгованості) про наявність заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 . Одночасно Стягувач повідомила зазначений вище орган ДВС, що не отримувала аліментів з червня 2014 року по квітень 2017 року, а також не отримує з листопада 2024 року по 26.02.2025 рік. Просила виконати розрахунок заборгованості, в тому числі керуючись випискою з рахунку ОСОБА_1 АТ «Приватбанк» з червня 2014 р. по лютий 2025 р., з якої вбачаються суми та дати отриманих ОСОБА_1 аліментів за період з 24.07.2014 по 25.02.2025. Звернення Стягувача з вищевказаним предметом також було надіслано до Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ засобами поштового зв`язку у паперовій формі. Не надання розрахунку заборгованості Стягувачу, відсутність (як вважаємо) з боку державного виконавця визначених ЗУ «Про виконавче провадження» дій по виконанню рішення суду, стало підставою звернення Стягувача до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ в порядку ст. 447-449 ЦПК України.

18.03.2025 стягувачем ОСОБА_1 електронною поштою було отримано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.03.2025, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 79 304,61 грн., винесений в межах ВП 43586983. Розрахунок не містить обов`язкових реквізитів документу (підпису, ПІП особи, що склала розрахунок). Такий самий (без підпису, ПІП) розрахунок було надано Шевченківським ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ суду в ході розгляду Балаклійським районним судом Харківської області скарги на бездіяльність державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ в порядку ст. 447-449 ЦПК України.

23.03.2025 ОСОБА_1 у паперовій формі отримано рекомендоване поштове відправлення - винесений в межах ВП 43586983 державним виконавцем ще один Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.03.2025, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 190187,50 грн., штраф 95093,75 грн., виконавчий збір 19018,75 грн., всього до сплати 304300,00 грн., в тому числі за січень 2025 року 3127,50 грн. (1/4 від середньої заробітної плати по Харківській області), за лютий 2025 року 3127,50 грн. (1/4 від середньої заробітної плати по Харківській області).

Зазначає, тобто, що є фактично два розрахунки за один і той самий період та з різними цифрами. Один з яких вважає, не можна розглядати як документ, бо (щонайменше) не містить обов`язкових реквізитів такого документу, а дії Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ по складанню та наданню Стягувачу, Балаклійському районному судом Харківської області Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.03.2025, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 79 304,61 грн., є неправомірними.

Інший Розрахунок зі сплати аліментів станом на 01.03.2025, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 190187,50 грн., штраф 95093,75 грн., виконавчий збір 19018,75 грн., всього до сплати 304300,00 грн., вважає неправомірним в частині розрахунку за січень 2025 року, за лютий 2025 року, оскільки заборгованість за вказані місяці розрахована від середньої заробітної плати, а не фактичного доходу боржника.

Вказала, що Боржник є військовослужбовцем, служба якого розпочалась ще до військової агресії росії проти України та продовжується і на даний час. Жодних даних про звільнення Боржника з військової служби в АСВП немає.

Вказала, що відповідно до ч. 1 статті 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Відповідно до пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Частиною 1 ст.13 наведеного Закону передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та витрати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Вважає, що державний виконавець при виконанні в межах ВП 43586983 розрахунку зі сплати аліментів станом на 01.03.2025, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 190187,50 грн., штраф 95093,75 грн., виконавчий збір 19018,75 грн., всього до сплати 304300,00 грн., неправомірно розраховує заборгованість Боржника за січень 2025 року, за лютий 2025 року від середньої заробітної плати, а не фактичного доходу боржника.

Зазначила, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Стверджує, що при визначенні розміру аліментів, з огляду на те, що Боржник є працевлаштованим та має фактичний заробіток (дохід), слід керуватись ч. 1 ст. 195 СК України та розраховувати заборгованість у частці від заробітку (доходу), виходячи з усього (згідно з формулюванням у виконавчому листі № 2/610/346/2014 від 26.05.2014, виданим Балаклійським районним судом Харківської області у справі №610/1199/14-ц) фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів отримував у період, за який здійснюється Розрахунок та протягом якого не проводилося стягнення.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просила суд: визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Березньова Артема Сергійовича по складанню в ході ВП 43586983, наданню Стягувачу, Балаклійському районного суду Харківської області Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.03.2025 року, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 79 304,61 грн., який не містить підпису уповноваженої особи та печатки Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ, та скасувати Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.03.2025 року, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 79 304,61 грн.; визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Березньова Артема Сергійовича в ході ВП 43586983 в частині визначення розміру щомісячного платежу ОСОБА_1 за січень 2025 року в сумі 3127,50 грн. (1/4 від середньої заробітної плати по Харківській області), за лютий 2025 року 3127,50 грн. (1/4 від середньої заробітної плати по Харківській області) при формуванні Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.03.2025, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 190187,50 грн., штраф 95093,75 грн., виконавчий збір 19018,75 грн., всього до сплати 304300,00 грн; скасувати в частині за січень 2025 року, за лютий 2025 року складений в ході ВП 43586983 Розрахунок заборгованості по аліментах станом на 01.03.2025, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 190187,50 грн., штраф 95093,75 грн., виконавчий збір 19018,75 грн., всього до сплати 304300,00 грн. та зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Березньова Артема Сергійовича здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за січень 2025 року, за лютий 2025 року, відповідно перерахунок загальної суми заборгованості, керуючись ч. 1 ст. 195 СК України (розраховувати заборгованість у частці від усього заробітку (доходу) Боржника).

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 17 березня 2025 року у задоволені скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Кравинська Юлія Вікторівна, подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та задовольнити скаргу ОСОБА_1 .. Розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та представника ОСОБА_3 .

Вказала, що державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ Березньовим А.С. було перераховано заборгованість і фактично зменшено станом на 01.03.2025 року з суми: 190187,50 грн. (додатково штраф 95093,75 грн, виконавчий збір 19018,75 грн., всього до сплати 304300,00 грн.) до сукупного розміру заборгованості станом на 01.03.2025 року - 79 304,61 грн. За клопотанням представника Стягувача явку державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ Березньова А.С. в судове засідання було визнано обов`язковою. Адже за відсутності платежів від Боржника Стягувачу та відсутності в системі АСВП будь-яких, які були б підставою арифметики по заборгованості, документів після 18.03.2025 року (дати відправлення на адресу Стягувача Розрахунку станом на 01.03.2025 року на суму: 190187,50 грн., штраф 95093,75 грн., виконавчий збір 19018,75 грн., всього до сплати 304300,00 грн.) неможливо було встановити підстави зменшення державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ Березньовим А.С. суми заборгованості до 79 304,61 грн.

Зазначила, що у оскаржуваній ухвалі від 14.05.2025 року суд першої інстанції зазначає про правильність складеного 18.03.2025 року розрахунку на суму: 79 304,61 грн., однак зовсім не надає оцінки підставам, з яких сума була зменшена і не вказує причини та підстави не вважати вірним розрахунок, що наданий був раніше та згідно якого сума боргу: 190187,50 грн., штраф 95093,75 грн., виконавчий збір 19018,75 грн., всього до сплати 304300,00 грн. Також звертаю увагу суду апеляційної інстанції, що Розрахунок згідно якого сума боргу: 190187,50 грн., штраф 95093,75 грн., виконавчий збір 19018,75 грн., всього до сплати 304300,00 грн., не було оскаржено Боржником, а Стягувачем було оскаржено лише в частині за січень 2025 року, за лютий 2025 року і виключно з підстав нарахування боргу від середньої заробітної плати, а не від фактичної зарплати Боржника.

На виконання пункту 6 ст. 356 ЦПК України зазначаємо, що новими обставинами, що підлягають встановленню, доказами, які підлягають дослідженню та оцінці, які не були досліджені судом першої інстанції, є наведені в цій апеляційній скарзі обставини та обґрунтування незаконності зменшення державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ Березньовим А.С. сум боргу Боржника за відсутності нових даних, будь-яких інших даних, ніж ті, що були у розпорядженні зазначеного державного виконавця на момент надсилання ним на адресу Стягувача Розрахунку заборгованості Боржника зі сплати аліментів (ВП 610/1199/14) станом на 01.03.2025 року, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 190187,50 грн., штраф 95093,75 грн., виконавчий збір 19018,75 грн., всього до сплати 304300,00 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників справи, які були належним чином повідомлені про судове засідання, суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 367 ЦПК України вивчив матеріали справи та перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду відповідає.

Відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того що стороною скаржника не було надано суду належних і допустимих доказів на обґрунтування доводів скарги щодо неправомірності дій державного виконавця. Суд першої інстанції виходив з того, що наданий до суду розрахунок зі сплати аліментів від 18.03.2025, складений державним виконавцем, є арифметично правильним, охоплює весь час, коли аліменти не сплачувались, вказані в ньому суми відповідають середній заробітній платі по Харківській області за відповідні періоди, обчисленій Державною службою статистики України, з урахуванням ухваленого судового рішення. Будь-яких даних, які б свідчили про неправильність вказаного розрахунку заборгованості, заявник та її представник не надали. Таким чином, підстав вважати дії державного виконавця при здійсненні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на даний час неправомірними, як і для скасування вказаного розрахунку, немає, оскільки на даний час складено новий розрахунок.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

За правилами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (частина перша 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Матеріалами справи підтверджується та судом встановлено, що Балаклійським районним судом Харківської області 26.05.2014 було видано виконавчий лист на виконання рішення по справі № 2/610/346/2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі виконавчого листа 04.06.2014 ст.державним виконавцем Дзержинського ВДВС ХМУЮ Молотиловою В.В. було відкрито виконавче провадження № 43586983.

01.03.2025 державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ Березньовим А.С., наданий на запит стягувача ОСОБА_1 , був складений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 за період з 25.03.2014 по 01.03.2025.

Згідно вказаного розрахунку заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.03.2025 складає 304300 грн., з яких 190187,50 грн заборгованість по аліментам, 95093,75 грн штраф 50%, 19018,75 виконавчий збір.

З даним розрахунком заборгованості заявник не згодна в частині розрахунку за січень, лютий 2025 рік.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавець надав до суду відзив на скаргу та розрахунок, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.03.2025 складає 79304,61 грн. Такий розрахунок також було направлено і стягувачу. 18.03.2025 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було направлено вимогу про надання виписки по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_1 і додатковим рахункам договору SAMDNWFC2 від 21.07.2014 за період з 01.06.2014 по червень 2018 року з розшифровкою про призначення та відправника коштів, зокрема ВЧ НОМЕР_2 та ВЧ НОМЕР_3 , для коректного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, оскільки боржник стверджував, що ним аліменти сплачувались весь цей проміжок часу, шляхом утримання із заробітної плати, а стягувач стверджувала, що вона взагалі аліменти за цей період не отримувала, відповідь від банка не отримана. Також зазначив, що після отримання запитуваних даних від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість буде перераховано з урахування нових відомостей (а.с.47,49-50).

Згідно з частинами 1, 3, 4, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Згідно зі статтею 71 Закону «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Форму розрахунку заборгованості зі сплати аліментів визначено в пункті 4 розділу XVI додатку 15 до Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу суду надано розрахунок заборгованості по виплаті аліментів від 18.03.2025, заборгованість розрахована станом на 01.03.2025, та складає 79304,61 грн. за період з 25.03.2014 по 01.03.2025, при цьому розрахунок був проведений на підставі виконавчого листа № 2/610/346/2014 виданого Балаклійським районним судом Харківської області, у розмірі від всіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1263 від 11.11.2022 внесено зміни до п. 8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, якою доповнено його після слів з усіх видів грошового забезпечення словами , інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, тому після 11.11.2022 стягувалися аліменти з інших виплат боржника ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) вказано, що «… саме на виконавця покладено обов`язок щомісячно обчислювати як розмір аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), так і заборгованість зі сплати аліментів і повідомляти про її існування та розмір сторонам виконавчого провадження, зокрема боржнику».

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 572/2303/19 вказано, що «відповідно до частини третьої статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчисляється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановивши, що матеріалами виконавчого провадження підтверджена наявність певного боргу по аліментам з боку заявника, а останній не був позбавлений подати такі докази на спростування наявного у виконавчому провадженні розрахунку, проте належними та допустимими доказами не спростував, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, прийшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги».

Таким чином, наданий до суду розрахунок зі сплати аліментів від 18.03.2025, складений державним виконавцем, є арифметично правильним, охоплює весь час, коли аліменти не сплачувались, вказані в ньому суми відповідають середній заробітній платі по Харківській області за відповідні періоди, обчисленій Державною службою статистики України, з урахуванням ухваленого судового рішення, також виконавець врахував сплачені суми боржником.

Скаржник ОСОБА_1 та її представник не надали до суду будь-яких даних, які б свідчили про неправильність вказаного розрахунку заборгованості.

Доводи скарги ОСОБА_1 , що розрахунок та перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за формою та змістом не відповідають вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, є безпідставними, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості за аліментами станом на 01 березня 2025 року документ містить усі необхідні реквізити, складені згідно чинного законодавства та відповідають додатку 15 до Інструкції з організації примусового виконання рішень (пункт 4 розділу ХVІ), яким визначено форму розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, встановлені судом обставини справи свідчать, що дії державного виконавця з нарахування заборгованості зі сплати аліментів узгоджуються із вимогами Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та СК України, і ОСОБА_1 оскаржуваний розрахунок заборгованості не спростовані, отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення його скарги.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що розбіжність у розмірі заборгованості, обрахованій державним виконавцем, не свідчить про її відсутність, а пов`язана з отриманням державним виконавцем відомостей про розмір доходу боржника та відрахувань з його доходу, а також даних про добровільне перерахування боржником аліментів на користь стягувачки.

Скаржник не надав до суду вищевказаних документів, які б спростували дії державного виконавця, а тому не довів факт порушення своїх прав, наведені з цього приводу доводи скарги не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що підстав вважати дії державного виконавця при здійсненні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на даний час неправомірними, як і для скасування вказаного розрахунку, немає, оскільки на даний час виконавцем було складено новий розрахунок.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення оскарженої ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кравинської Юлії Вікторівни залишити без задоволення.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 14 травня 2025 року-залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 27 жовтня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина

Судді колегії Ю.М.Мальований

Н.П.Пилипчук