ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 953/8999/24
Номер провадження 22-ц/818/2921/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Зарицької К. Ю.,

представників відповідача адвокатів Барчук А. В. та Молчанової Ю. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2025 року в складі судді Бобко Т.В. по справі № 953/8999/24 за позовом ОСОБА_1 до Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ректор Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» Сокол Євген Іванович, про визнання трудового договору укладеним безстроково, часткове скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ректор Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» Сокол Євген Іванович про визнання трудового договору укладеним безстроково, часткове скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що з 2008 року він працював на посаді асистента кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами імені академіка І.А. Зязюна Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» на 0,25 ставки за строковим договором, який був продовжений у 2011, 2014, 2017, 2020, 2023 роках.

Останній строковий договір був укладений на термін з 1 вересня 2023 року по 31 серпня 2024 року.

На початку червня 2024 року він звернувся до завідувачки вищезазначеної кафедри з проханням продовжити його строковий договір, проте йому було відмовлено у прийнятті документів з посиланням на відсутність штатного розкладу.

21 серпня 2024 року на засіданні кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами імені академіка І.А. Зязюна ухвалено рішення вважати його дисертаційну роботу незавершеною та 28 серпня 2024 року відмовлено у продовженні його строкового трудового договору на посаді асистента.

У подальшому він звертався з приводу продовження строку дії трудового договору до проректора з наукової роботи Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» та до ректора Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», але йому було відмовлено у цьому.

Вказував, що з часу первинного працевлаштування та по даний час не було істотних змін в напрямках діяльності НТУ «ХПІ», кафедрі педагогіки та психології управління соціальними системами імені академіка І.А.Зязюна.

Конкурс на посаду, що була ним займана, не оголошувався, робоче навантаження по кафедрі та дисципліні не було зменшено, положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників НТУ «ХПІ» від 26 листопада 2021 року на дані правовідносини не розповсюджується.

Вважав трудовий договір, укладений в 2008 році є таким, що укладений на невизначений строк.

Вказував, що дисертаційне дослідження та викладацька діяльність тісно пов`язані між собою. Дисертація представлена позивачем на здобуття ступеня кандидата педагогічних наук, що передбачає безпосередній контакт зі студентами та викладачами, якого було позбавлено у зв`язку зі звільненням.

Робота на кафедрі педагогіки та психології управління соціальними системами імені академіка І.А. Зязюна НТУ «ХПІ» є його єдиною оплачуваною роботою, він є також єдиним піклувальником своєї матері.

Позбавлення права на працю є також позбавленням його права на завершення дисертаційного дослідження.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просив визнати укладеним безстроково строковий трудовий договір, укладений між ним та Національним технічним університетом «Харківській політехнічний інститут» (роботодавець) від 2008 року щодо працевлаштування на посаді асистента кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами ім. ак. І.А. Зязюна на 0,25 ставки;

- скасувати пункт 3 Наказу Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» від 28 серпня 2024 року № 1383С, що має такий зміст: «31 серпня 2024 р. ОСОБА_1 , асистента кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами ім. ак. І.А. Зязюна звільнити з посади у зв`язку з закінченням строку дії строкового трудового договору, п. 2 ст. 36 КЗпП України. Компенсація за невикористану відпустку складає 42 к.д. до 31 грудня 2023 року. Підстава: службова записка завідувача кафедри ОСОБА_2 »;

- поновити на посаді асистента кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами ім. ак. І.А. Зязюна з 01 вересня 2024 року по 31 серпня 2027 року за строковим трудовим договором на 0,25 ставки НТУ «ХПІ»;

- стягнути з НТУ «ХПІ» заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2024 року по дату набрання законної сили рішенням суду та судові витрати.

29 жовтня 2024 року НТУ «ХПІ» подано відзив, в якому університет просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив мотивовано суперечливістю вимог позивача.

ОСОБА_1 просив визнати строковий трудовий договір, укладений у 2008 році між сторонами, таким, що укладений безстроково, проте просить суд поновити його на посаді з 01 вересня 2024 року по 31 серпня 2027 року за строковим трудовим договором на 0,25 ставки.

Позивачем не зазначено, у чому саме полягає його порушене право «на захист» дисертації та яким чином задоволення позовних вимог шляхом скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі вплине на відновлення тих прав.

Питання продовження/завершення тощо дисертаційної роботи, присудження здобувачеві ступеня доктора філософії здійснюється відповідно до законодавства, що регулює присудження ступеня доктора філософії, і не пов`язане із трудовими відносинами. Аспірант не є найманим працівником і не перебуває в трудових відносинах із навчальним закладом (науковою установою).

Відповідно до частини 3 статті 54 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом.

Переукладання строкового трудового договору (контракту) чи продовження строку його чинності у випадках, що підпадають під пункт 2 частини 1 статті 23 КЗпП України, не передбачає набуття трудовим договором характеру безстрокового, укладеного на невизначений строк.

У 2008 році між позивачем та відповідачем укладався теж строковий трудовий договір, строк якого визначався часом настання певної події до обрання за конкурсом.

Протоколом вченої ради факультету «Інформатики і Управління» № 11 від 14 червня 2011 року було ухвалено рішення про обрання позивача на посаду асистента кафедри педагогіки в психології управління соціальними системами як обраного за конкурсом, ініційоване питання перед керівником закладу освіти щодо укладення строкового трудового договору на 3 роки.

У подальшому на підставі заяв позивача за підсумками обговорення професійної компетентності, педагогічних, наукових та інших здобутків позивача на підставі рекомендацій кафедри, строк дії трудового договору з позивачем неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку.

У тому числі на підставі заяви 18 червня 2023 року була укладена додаткова угода № 1 про внесення змін до контракту від 17 червня 2020 року між НТУ «ХПІ» та ОСОБА_1 . Відповідно до укладеної додаткової угоди преамбулу контракту було викладено у нової редакції, за змістом якої ОСОБА_1 продовжує роботу на посаді асистента кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами строком з 18 червня 2023 року по 31 серпня 2024 року. Всі інші правовідносини, не врегульовані умовами цієї угоди, регулюються контрактом.

Оскільки строк виконання позивачем роботи закінчився 31 серпня 2024 року, підстави для продовження сторонами трудових відносин та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено порушення роботодавцем його трудових прав. Між сторонами було укладено строковий трудовий договір, строк якого закінчився, а тому звільнення позивача на підставі пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку, який при укладенні трудового договору визначено пунктом 2 статті 23 КЗпП України є правомірним. Також, суд першої інстанції зазначав, що Обставини виконання позивачем дисертаційної роботи та її захисту не входять до трудових відносин, з приводу яких виник спір між сторонами, жодним чином не впливають на зміст спірних правовідносин.

На вказане судове рішення 26 березня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лиска Павло Олександрович, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач зазначив, що вважає трудовий договір, укладений в 2008 році між сторонами таким, що є укладеним на невизначений строк.

Судом не взято до уваги, що умови роботи не передбачають сезонний характер, така робота наявна; переукладання декілька разів строкового трудового договору є правовим наслідком вважати трудовий договір таким, що укладений на невизначений строк. Крім того, відсутні докази того, що потреба в такій роботі відпала, а посада вже скорочена чи в штаті її більше немає.

Дисертаційна робота позивача написана в 2016 році та представлена на кафедру того ж року на тему: «Педагогічні умови творчого самовираження особистості в системі підготовки майбутніх інженерів», проте дана робота не була розглянута на кафедрі педагогіки і психології управління соціальними системами ім. ак. І.А. Зязюна. Дисертаційне дослідження та викладацька діяльність тісно пов`язані між собою, так як викладання майбутнім інженерам є здобуття педагогічного стажу, а також пов`язано з проведенням саме педагогічного експерименту.

Посада на кафедрі не скоротилась, залишилось таке саме робоче навантаження, а конкурсу на посаду на офіційному веб-представництві не оголошувалось https://blogs.kpi.kharkov.ua/ v2/staff/, тому протиправні дії відповідача є негативним ставленням особисто до нього.

На офіційному веб-представництві за посиланням https://web.kpi.kharkov.ua/ppuss/uk/ vikladats-kij-sklad/ наявні нові працівники, проте конкурсу не проведено.

18 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» НТУ «ХПІ» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що між сторонами було укладено строковий трудовий договір (контракт) на певний строк, з урахуванням частини 3 статті 21 КЗпП України, регулюється пунктом 2 частини 1 статті 23 КЗпП України, що виключає при переукладанні контракту чи продовженні строку його дії застосування частини 2 статті 39-1 КЗпП України.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що трудові відносини між сторонами не можуть бути встановлені на невизначений строк, переукладення строкового трудового договору у випадках, що підпадають під дію ч. 2 статті 23 КЗпП України, не має наслідком набуття трудовим договором характеру безстрокового чи укладеного на невизначений строк.

Питання продовження/завершення тощо дисертаційної роботи, присудження здобувачеві ступеня доктора філософії не пов`язане із трудовими відносинами. Аспірант не є найманим працівником і не перебуває в трудових відносинах із навчальним закладом (науковою установою). Оскільки строк виконання позивачем роботи закінчився 31 серпня 2024 року і строк трудових відносин між сторонами не продовжено, звільнення ОСОБА_1 є правомірним.

Заслухавши суддю-доповідача, позивач ОСОБА_1 та його представника адвоката Зарицьку К. Ю., які підтримали апеляційну скаргу, представників відповідача адвокатів Барчук А. В. та Молчанову Ю. Ю., які проти скарги заперечували, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Судом встановлено, що наказом № 2466-II від 07 жовтня 2008 року ОСОБА_1 , аспіранта НТУ «ХПІ» з 09 вересня 2008 року по 31 жовтня 2008 року зараховано на посаду асистента кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами ім. акад. І.А. Зязюна, на 0,5 робочого дня, за рахунок коштів загального фонду, підстава заява ОСОБА_1 (том 1, а.с. 174).

Наказом № 2797-II від 03 листопада 2008 року ОСОБА_1 , аспіранта, працюючого на посаді асистента кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами, на 0,5 робочого дня, 31 жовтня 2008 року звільнено у зв`язку із закінченням строку роботи на підставі п. 2 ст. 36 КЗПП України (том 1, а.с. 175).

Наказом № 3453-II від 31 грудня 2008 року ОСОБА_1 з 13 листопада 2008 року, до обрання за конкурсом, зараховано на посаду асистента кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами на 0,25 робочого дня, за рахунок коштів спеціального фонду, на підставі заяви ОСОБА_1 (том 1, а.с. 178).

14 червня 2011 року між НТУ «ХПІ» в особі ректора проф. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений строковий трудовий договір про продовження трудових відносин, за яким ОСОБА_1 працює в НТУ «ХПІ» на посаді асистента кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами строком з 14 червня 2011 року по 14 червня 2014 року з посадовим окладом згідно штатного розкладу, як обраний за конкурсом (том 1, а.с. 180-186).

Наказом № 1911-ІІ від 30 вересня 2011 року по НТУ «ХПІ» ОСОБА_1 , асистенту кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами з 14 червня 2011 року по 14 червня 2014 року продовжено строк роботи на цій же посаді за строковим трудовим договором на 0,25 робочого дня, як обраного за конкурсом, за рахунок коштів спеціального фонду, на підставі заяви ОСОБА_1 та строкового трудового договору (том 1, а.с. 189).

15 червня 2014 року між Національним технічним університетом «Харківський політехнічний інститут» в особі ректора проф. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений строковий трудовий договір про продовження трудових відносин, за яким ОСОБА_1 працює в НТУ «ХПІ» на посаді асистента кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами строком з 15 червня 2014 року по 15 червня 2017 року з посадовим окладом відповідно до штатного розкладу (том 1, а.с. 193 -197).

Наказом № 1342 С від 23 липня 2014 року по НТУ «ХПІ» ОСОБА_1 , асистенту кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами з 15 червня 2014 року по 15 червня 2017 року продовжено строк роботи на цій же посаді за строковим трудовим договором на 0,25 робочого дня, за рахунок коштів спеціального фонду, на підставі заяви ОСОБА_1 та строкового трудового договору (том 1, а.с. 202).

29 травня 2017 року між НТУ «ХПІ» в особі ректора Сокола Є.І. та ОСОБА_1 укладений строковий трудовий договір про продовження роботи ОСОБА_1 в НТУ «ХПІ» на посаді асистента кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами ім. акад. І.А. Зязюна на строк з 16 червня 2017 року по 16 червня 2020 року з посадовим окладом згідно зі штатним розкладом (том 1, а.с. 204-208).

Наказом № 898 С від 29 травня 2017 року по НТУ «ХПІ» ОСОБА_1 , асистенту кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами з 16 червня 2017 року по 16 червня 2020 року продовжено строк роботи на цій же посаді за строковим трудовим договором на 0,25 робочого дня, за рахунок коштів спеціального фонду, на підставі заяви ОСОБА_1 та строкового трудового договору (том 1, а.с. 24, 208).

17 червня 2020 року між НТУ «ХПІ» в особі в.о. ректора Марченка А.П. та ОСОБА_1 укладений строковий трудовий договір про продовження роботи ОСОБА_1 в НТУ «ХПІ» на посаді асистента кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами ім. акад. І.А. Зязюна на строк з 17 червня 2020 року по 17 червня 2023 року з посадовим окладом згідно зі штатним розкладом (том 1, а.с. 215-219)

Наказом № 736 С від 11 червня 2020 року по НТУ «ХПІ» ОСОБА_1 , асистенту кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами з 17 червня 2020 року по 17 червня 2023 року продовжено строк роботи на цій же посаді за строковим трудовим договором на 0,25 робочого дня, за рахунок коштів спеціального фонду, на підставі заяви ОСОБА_1 та строкового трудового договору (том 1, а.с. 25, 224)

18 червня 2023 року між НТУ «ХПІ» в особі ректора Сокола Є.І. та ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 1 до контракту від 17 червня 2020, за якою ОСОБА_1 продовжує роботу на посаді асистента кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами на строк з 18 червня 2023 року по 31 серпня 2024 року з посадовим окладом згідно зі штатним розкладом (том 1, а.с. 227).

Наказом № 962 С від 10 липня 2023 року по НТУ «ХПІ», до якого внесені зміни наказом № 680 С від 30 квітня 2024 року, ОСОБА_1 , асистенту кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами з 18 червня 2023 року по 31 серпня 2024 року продовжено строк роботи на цій же посаді за додатковою угодою до строкового трудового договору на 0,25 робочого дня, за рахунок коштів спеціального фонду, на підставі заяви ОСОБА_1 та додаткової угоди до строкового трудового договору (том 1, а.с.229).

Наказом ректора НТУ «ХПІ» Черемського М.П. № 1383С від 28 серпня 2024 року ОСОБА_1 , асистента кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами ім. акад. І.А. Зязюна, 31 серпня 2024 року звільнено з посади у зв`язку з закінченням строку дії строкового договору відповідно до п.2 ст. 36 КЗпП України, підстава службова записка завідувача кафедри ОСОБА_4 , якою остання просить припинити трудові відносини з ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням дії строкового трудового договору (том 1, а.с. 41, 231).

23 вересня 2024 року складено акт про відмову ОСОБА_1 від отримання трудової книжки та витягу з наказу про звільнення (том 1, а.с.232).

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

У частині 1 статті 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації чи уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівнику заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з частиною 1 статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути:

1) безстроковим, що укладається на невизначений строк;

2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін;

3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Особливою формою трудового договору є контракт, у якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, у тому числі достроково, можуть встановлюватися угодою сторін (частина 3 статті 21 КЗпП України).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення його строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертої статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 06 грудня 2018 року у справі № 757/26016/17-ц, (провадження № 61-15241св18), викладено такий висновок: «Згідно із статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же, як і за безстроковим, але при цьому факт укладання трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений, зокрема у наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір. Підставами припинення трудового договору є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України). Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України».

У постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 703/2695/19 (провадження № 61-14979св20) зазначено, що відповідно до частин 3, 4 статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 частини 1 статті 36 КЗпП України). Укладення строкового трудового договору можливе за погодженням сторін, без згоди працівника укладення такого договору є неможливим.

За відсутності укладення між сторонами до дня закінчення строку дії трудового договору угоди щодо продовження його дії на новий строк, роботодавець у зв`язку з припиненням строку його дії правомірно припинив трудові правовідносини з позивачем на підставі пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України (див. постанову Верховного Суду від 20 жовтня 2023 року у справі № 522/16339/19 (провадження № 61-10877св22)).

Отже, припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку його дії не потребує заяви чи будь-якого волевиявлення працівника. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини 1 статті 36 КЗпП України. Тому контракт припиняється за закінченням строку його дії. Винятком з цього правила є фактичне продовження трудових відносини, коли жодна з сторін за закінченням строку дії трудового договору не поставила вимогу про їх припинення. У такому випадку дія трудового договору вважається продовженою на невизначений строк (стаття 39-1 КЗпП України), а у випадку, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк - на строк, передбачений законодавчими актами.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункти 4 та 5 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина 2 статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини 1 та 3 статті 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Суд встановив, що ОСОБА_1 обіймав посаду асистента кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами ім. акад. І.А. Зязюна, за строковими трудовими договорами з 09 вересня 2008 року до 31 серпня 2024 року.

Волевиявлення позивача на укладення строкових трудових договорів підтверджується його заявами від 30 серпня 2008 року, 20 жовтня 2008 року, 27 травня 2011 року, 08 липня 2014 року, 11 травня 2017 року, 14 травня 2020 року, 29 квітня 2023 року, 18 червня 2023 року (том 1, а.с. 173, 176, 179, 192, 203, 214, 225, 226)

Написавши вказані заяви про прийняття його на посаду та продовження строку дію договору з зазначенням відповідних дат, ОСОБА_1 виявив свою волю на укладення строкового трудового договору і на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який його було укладено.

Таким чином, надавши згоду на призначення на посаду асистента кафедри педагогіки і психології управління соціальними системами ім. акад. І.А. Зязюна за строковим трудовим договором, позивач мав усвідомлювати, що він може виконувати такі обов`язки тимчасово та може бути звільнений після закінчення строку зазначеного договору.

Відповідач як одна із сторін трудового договору заявив вимогу про припинення трудового договору, видавши наказ про звільнення позивача із 31 серпня 2024 року, тобто в останній день дії договору.

Таким чином, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що між учасниками справи було укладено строковий трудовий договір (контракт), тому позивача правомірно звільнено у зв`язку із закінченням строку цього трудового договору відповідно до пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення її на роботі, а також вимоги позову про виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу як похідної.

Доводи апеляційної скарги про те, що умови роботи не передбачають сезонний характер, договір переукладався декілька раз, що свідчить про його безстроковий характер є необґрунтованими та гуртуються на особистому тлумаченні позивачем вимог чинного законодавства. Між сторонами було укладено контракт відповідно до статті 23 КЗпП України. Укладаючи саме такий договір позивач погодився з умовами його строковості та можливістю припинення трудових відносин з підстав закінчення строку трудового договору. Позивач не надав належних доказів на підтвердження доводів, що оскаржуваний ним наказ є неправомірним.

Сумніви апелянта щодо подальшого не проведення конкурсу та призначення інших осіб є припущенням.

Доводи ОСОБА_1 щодо взаємопов`язаності дисертаційного дослідження та викладацької діяльність не впливають на обґрунтованість висновків суду про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки вказані обставини не впливають на правомірність звільнення позивача.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 27 жовтня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина