27.10.2025 Справа № 756/9984/25
Справа пр. № 2/756/5759/25
ун. № 756/9984/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кушко М.В.,

учасники справи: - представник відповідачки

адвокат Данилов С.А.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в місті Києві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

У липні 2025 року позивач ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" звернулося в порядку цивільного судочинства до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06 листопада 2023 року між ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування майна № 11-2820-23-00028, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням квартирою АДРЕСА_1 .

10 травня 2024 року із застрахованим майном трапилась страховий випадок - залиття з квартири АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище, про що комісією ТОВ "Житлобуд-1" складено акт про залиття від 16 травня 2024 року б/н.

Як стверджувала ПрАТ "Страхова компанія "УСГ", власник квартири АДРЕСА_1 звернувся до страховика з заявою про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування у сумі, визначеній звітом про незалежну оцінку від 04 червня 2024 року № МН-2874, складеним суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 .

Позивач зазначив, що зазначена вище подія, яка трапилась з застрахованою квартирою, визнана ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" страховою та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до умов договору добровільного страхування майна від 06 листопада

2023 року № 11-2820-23-00028 ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" сплатило страхове відшкодування у сумі 148438,20 грн.

Позивач стверджував, що оскільки він виплатив страхувальнику за договором добровільного страхування майна від 06 листопада 2023 року № 11-2820-23-00028 страхове відшкодування, до нього у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, котрою є ОСОБА_1 .

З цих підстав, покликаючись на норми ст. ст. 322, 993, 1166 ЦК України, ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" просило суд стягнути з відповідачки суму сплаченого страхового відшкодування у сумі 148438,20 грн та компенсувати за рахунок неї судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зазначила, що акт про залиття від

16 травня 2024 року б/н не містить інформації про те, чи проводився огляд квартири АДРЕСА_2 для встановлення причини залиття квартири АДРЕСА_1 . Указаний акт не підписаний мешканцями квартири АДРЕСА_2 та мешканцями квартири АДРЕСА_1 .

Також у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 вказувала на те, що ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" виплатило страхове відшкодування у сумі 148438,20 грн ОСОБА_4 , який не є вигодонабувачем за договором добровільного страхування майна від 06 листопада 2023 року № 11-2820-23-00028.

Відповідачка звертала увагу на те, що позовна заява підписана адвокатом

Сечком С.В., який не мав повноважень пред`являти позов від імені ПрАТ "Страхова компанія "УСГ".

У зв`язку з наведеним вище ОСОБА_1 просила суд відмовити ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" у задоволенні його позовних вимог.

У відповіді на відзив ПрАТ "Страхова компанія "УСГ", що збитки були заподіяні власнику квартири АДРЕСА_1 унаслідок залиття, яке трапилось через недбале ставлення відповідача до сантехнічних приладів в квартирі АДРЕСА_2

Заперечення відповідачка ОСОБА_1 до суду не подала.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Данилова С.А. про витребування доказів, витребувано в Адміністрації Державної прикордонної служби України документ, який містить інформацію про факти перетину державного кордону України (виїзд з України та в`їзд в Україну) ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за період з 06 листопада 2023 року до 30 червня 2024 року.

14 вересня 2025 року Адміністрації Державної прикордонної служби України надала суду витребувані документи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Данилов Д.А. просив суд відмовити ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" у задоволенні його позовних вимог з мотивів, наведених у відзиві.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2025 року відповідно до положень абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України відкладено ухвалення та проголошення судового рішення та оголошено дату і час його проголошення на 15 год 00 хв 27 жовтня 2025 року.

Заслухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

23 листопада 2023 року ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування майна № 11-2820-23-00028, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням квартирою АДРЕСА_1 з оздобленням та рухомим майном у ній. Страховим випадком за цим договором є, зокрема, вплив рідини з водопровідних, каналізаційних, опалювальних та протипожежних систем, внаслідок їх пошкодження, в тому числі із сусідніх приміщень. Вигодонабувачем за договором визначено страхувальника ОСОБА_2 (а. с. 3-6).

13 травня 2024 року ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" з заявою про настання страхового випадку та виплатою страхового відшкодування.

Згідно зі звітом про незалежну оцінку від 04 червня 2024 року № МН-2874, складеним суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , розмір матеріальних збитків, спричинених залиттям квартири АДРЕСА_1 , становить 169674,00 грн без урахування ПДВ (198163,02 грн з урахуванням ПДВ) (а. с. 10-43)

Ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями

ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється.

12 червня 2024 року ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" складено страховий акт

№ МН-2874, яким випадок, що трапипився з квартирою АДРЕСА_1 , визнано страховим, та прийнято рішення

про виплату страхувальнику ОСОБА_2 страхового відшкодування у сумі 148438,20 грн (а. с. 44).

П. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором.

12 червня 2024 року ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" сплатило власнику квартири

АДРЕСА_1 ОСОБА_4 страхове відшкодування у сумі 148438,20 грн (а. с. 45).

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Вважаючи, що особою, відповідальною за збитки, спричинені залиттям квартири

АДРЕСА_1 , є відповідачка ОСОБА_1 , позивач звернувся до неї в порядку суброгації з вимогою сплатити страхове відшкодування у сумі 148438,20 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України).

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Аналіз положень ст. 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанови Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі

№ 753/7281/15-ц, від 03 жовтня 2018 року справа № 668/7511/15-ц та інші).

Стверджуючи, що залиття квартири АДРЕСА_1 трапилось з вини ОСОБА_1 , позивач покликався на акт про залиття від 16 травня 2024 року б/н, складений комісією ТОВ "Житлобуд-1" (а. с. 8). У цьому акті зазначено, що причиною залиття є порушення різьбового приєднання фільтру до бойлера в квартирі АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій), у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт за формою, визначеною у додатку № 4 до цих Правил.

Згідно з додатком № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій та з урахуванням роз`яснень Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, викладених у листі від 29 грудня 2009 року № 12/20-11-1975, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин).

У порушення вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій в акті про залиття від 16 травня 2024 року б/н, складеному комісією ТОВ "Житлобуд-1", не зазначено ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири. Також в акті відсутні підписи зазначених осіб чи вказівка на те, що вони відмовились від підписання акта.

З`ясування зазначеної в акті від 16 травня 2024 року б/н причини залиття квартири "порушення різьбового приєднання фільтру до бойлера в квартирі АДРЕСА_2 " вимагає отримання доступу до цієї квартири та проведення її огляду. Проте в акті не зазначено, що такий огляд згаданої квартири проводився комісією ТОВ "Житлобуд-1".

Клопотань про виклик в судове засідання в якості свідків членів комісії ТОВ "Житлобуд-1" позивач не заявляв.

Звітом про незалежну оцінку від 04 червня 2024 року № МН-2874, складеним суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , не може бути належним доказом на підтвердження причини залиття квартири АДРЕСА_1 , позаяк метою проведення оцінки є визначення розміру матеріального збитку, заподіяного власнику квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття, а не з`ясування причини такого залиття.

З огляду на викладене, вказаний акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачкою майнової шкоди (такий висновок суду відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 640/8205/17).

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЖК УРСР громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Ст. 179 ЖК УРСР передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва місце проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 не зареєстровано, докази, що вона є власником цієї квартири у матеріалах справи відсутні. Клопотань про витребування доказів для з`ясування власника квартири АДРЕСА_2 позивачем у ході розгляду справи не заявлено.

З огляду на викладене позивач не довів протиправність дій ОСОБА_1 та причинний зв`язок між діями та заподіяними збитками. Водночас суд погоджується з доводами відповідачки щодо відсутності її вини у залитті квартири квартири АДРЕСА_1 .

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмовити ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" у задоволенні його позовних вимог.

Заразом суд відхиляє доводи відповідачки, що позов пред`явлено неповноважною особою, оскільки позовна заява підписана адвокатом Сечком С.В., який мав повноваження пред`являти позов від імені ПрАТ "Страхова компанія "УСГ".

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачка не надала договір про надання правової допомоги, укладений між нею та адвокатом Даниловим С.А., детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оскільки стороною відповідача не підтверджено обсяг наданих адвокатом

Даниловим С.А. послуг, витрати на професійну правничу допомогу компенсації не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тарас АНДРЕЙЧУК