Справа № 674/1152/25
Провадження № 2/674/763/25
РІШЕННЯ

іменем України

23 жовтня 2025 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., за участі секретаря судового засідання Бойчук С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" (місцезнаходження: м. Київ вул. Єжи Ґедройця, 6, офіс 521, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 25713,96 грн),

в с т а н о в и в :

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" (надалі позивач) до ОСОБА_1 (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість у сумі 25 713,96 грн за кредитним договором № 95115 від 19 січня 2022 року (надалі кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у сумі 13 000,00 грн, зумовлені судовим розглядом вказаних позовних вимог.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором, яким є товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" (). За результатами укладення договору факторингу, право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача на підставі договору факторингу від 28 січня 2025 року.

Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором, правових наслідків відступлення права вимоги та особливостей укладення і виконання кредитних договорів, норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді, норми Закону України "Про споживче кредитування" щодо споживчих кредитів та відступлення права вимоги за ними.

Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Ухвалою від 11 липня 2025 року суд залишив позовну заяву без руху, позивачу було надано строк для усунення недоліків шляхом надання суду доказів направлення відповідачу копій поданих до суду документів до електронного кабінету останнього або у паперовій формі листом з описом вкладення на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача.

23 липня 2025 року позивач усунув зазначені недоліки, подавши до суду заяву про усунення недоліків разом із доказами направлення копій позовної заяви з додатками відповідачу поштовим відправленням.

Ухвалою від 23 липня 2025 року Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, клопотань про розгляд справи з його участю не заявив.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" (надалі первісний кредитор) та відповідачем було укладено кредитний договір № 95115 від 19 січня 2022 року (надалі кредитний договір) на умовах повернення суми кредиту з процентами відповідно до умов кредитного договору. Згідно з умовами вказаного договору первісний кредитор надав відповідачу споживчий кредит у формі кредитної лінії з лімітом 72 027,00 грн. Перший транш у сумі 16 471,00 грн надано 19 січня 2022 року на строк 252 календарних днів з фіксованою процентною ставкою у розмірі 240,0 відсотків річних за кожен день користування кредитом. Відповідач отримав обумовлені кредитним договором кошти 19 січня 2022 року шляхом перерахування на банківську картку, реквізити якої самостійно вказав первісному кредитору при оформленні заяви на отримання кредиту.

Вказаний вище кредитний договір та додатки до нього укладено в електронній формі відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Відповідач ознайомився з умовами договору та прийняв пропозицію про його укладення шляхом підписання індивідуальної частини договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор являє собою алфавітно-цифрову послідовність, яку відповідач отримав у вигляді електронного повідомлення на зазначений власноруч номер мобільного телефону.

Згідно з умовами індивідуальної частини кредитного договору та графіку платежів, відповідач зобов`язався повернути кредит у сумі 16 471,00 грн та сплатити проценти за користування кредитом за ставкою 240,0 відсотків річних, а також комісію за надання кредиту у розмірі 2 470,65 грн (15,00 відсотків від суми першого траншу) та комісію за управління та обслуговування кредиту відповідно до тарифів кредитодавця. Загальний строк кредитування за першим траншем становив 252 календарних днів з датою повернення 28 вересня 2022 року. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за першим траншем встановлювалась графіком платежів. Відповідач підтвердив, що отримав примірник підписаної індивідуальної частини договору та графіку платежів за першим траншем у паперовій формі, публічну частину в електронному повідомленні.

Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами. Відповідач також підтвердив, що до укладення договору отримав та ознайомився з паспортом споживчого кредиту, графіком платежів за першим траншем, публічною частиною договору, правилами надання коштів у позику та іншою інформацією, необхідною для прийняття ним рішення про укладення договору та отримання кредиту.

Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, що підтверджується довідкою про перерахування грошових коштів. Згідно з цією довідкою, 19 січня 2022 року первісний кредитор перерахував на банківську картку відповідача, реквізити якої було зазначено у заяві на видачу кредиту, грошові кошти у сумі 16 471,00 грн. Факт отримання відповідачем кредитних коштів також підтверджується карткою обліку виконання договору № 95115, де зафіксовано операцію надання кредиту 19 січня 2022 року на суму 16 471,00 грн.

У результаті невиконання умов кредитного договору у відповідача перед первісним кредитором утворилась заборгованість. Згідно з карткою обліку виконання договору № 95115 та розрахунком заборгованості, складеним первісним кредитором, відповідач здійснив лише два платежі: 02 лютого 2022 року на суму 1 950,00 грн (з яких 428,60 грн на погашення тіла кредиту, 1 520,40 грн на погашення процентів та 1,00 грн на погашення комісії) та 23 лютого 2022 року на суму 100,00 грн (на погашення пені). Після цього відповідач припинив виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, не здійснював платежів на погашення тіла кредиту, процентів та комісії відповідно до графіка платежів. Внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору заборгованість станом на дату відступлення права вимоги становила 15 655,34 грн заборгованості за тілом кредиту, 9 957,62 грн заборгованості за несплаченими процентами та 101,00 грн заборгованості за комісією, що разом складає 25 713,96 грн.

Заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором була передана первісним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" позивачу - товариству з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" на підставі договору факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року. Згідно з умовами вказаного договору, позивач (фактор) придбав у первісного кредитора (клієнта) права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 95115 від 19 січня 2022 року. Факт відступлення права вимоги підтверджується договором факторингу, актом прийому-передачі електронного реєстру боржників, актом прийому-передачі реєстру боржників для друку від 28 січня 2025 року, витягами з реєстру боржників до договору факторингу, де зазначено відповідача ОСОБА_1 з реєстраційним номером облікової картки платника податків та заборгованість за кредитним договором № 95115.

Платіжним дорученням від 01 липня 2025 року позивач підтвердив оплату за договором факторингу шляхом перерахування грошових коштів на користь первісного кредитора, що свідчить про виконання позивачем своїх зобов`язань за договором факторингу та про перехід до нього права вимоги заборгованості.

Таким чином, унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС". За результатами укладення між первісним кредитором та позивачем договору факторингу від 28 січня 2025 року, право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС".

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.

Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором та подальшим відступленням права вимоги за цим договором від первісного кредитора до позивача.

Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про електронну комерцію" та Законом України "Про споживче кредитування". Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору, що передбачено ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України.

За ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі відповідно до ст. 1055 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем було укладено як договір приєднання, оскільки умови договору були встановлені первісним кредитором у публічній та індивідуальній частинах договору, графіку платежів, паспорті споживчого кредиту та правилах надання коштів у позику, а відповідач приєднався до цих умов шляхом прийняття оферти та підписання індивідуальної частини договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Згідно з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Ст. 207 цього Кодексу передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною або сторонами.

П. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір означає домовленість двох або більше сторін, спрямовану на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлену в електронній формі.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що сторонами електронного договору можуть застосовуватися електронні підписи, накладені відповідно до законодавства про електронний цифровий підпис. У разі підтвердження електронного підпису сертифікатом ключа, виданим акредитованим центром сертифікації ключів, електронний підпис вважається накладеним за наявності в його складі кваліфікованого електронного підпису. Сторонами електронного договору можуть застосовуватися інші види електронних підписів, що використовуються для ідентифікації автора електронного підпису, за умови що такі види електронних підписів та процедури їх використання не суперечать законодавству України, зокрема законодавству про електронний цифровий підпис.

У даному випадку кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем було укладено в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам Закону України "Про електронну комерцію" та Закону України "Про електронні довірчі послуги". Відповідно до п. 2.17.3 Правил надання коштів у позику, одноразовий ідентифікатор являє собою алфавітно-цифрову послідовність, яку відповідач отримав у вигляді електронного повідомлення (SMS) на номер мобільного телефону, зазначений ним при заповненні заяви на видачу кредиту.

Факт ознайомлення відповідача з усіма умовами кредитного договору, включаючи публічну частину договору, індивідуальну частину договору, графік платежів, паспорт споживчого кредиту, правила надання коштів у позику, підтверджується заявою на видачу кредиту від 19 січня 2022 року, в якій відповідач власноруч підтвердив, що до укладення договору отримав та ознайомився з індивідуальною частиною договору про споживчий кредит, графіком платежів за першим траншем, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною договору, правилами надання коштів у позику та іншою інформацією, необхідною для прийняття ним свідомого рішення про укладення договору та отримання кредиту. Відповідач також підтвердив своїм підписом, що примірник підписаної сторонами індивідуальної частини договору та графіку платежів за першим траншем отримав особисто в паперовій формі, публічну частину в електронному повідомленні.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти за користування чужими грошовими коштами від простроченої суми за кожен день прострочення, якщо інше не встановлено договором або законом.

У даному випадку відповідач порушив умови кредитного договору, не повернувши кредит та не сплативши проценти у встановлені договором строки. Згідно з графіком платежів, відповідач зобов`язався здійснювати періодичні платежі на погашення тіла кредиту, процентів та комісії. Однак відповідач погасив заборгованість за кредитом лише частково, після чого припинив виконувати свої зобов`язання за кредитним договором. Таким чином, відповідач допустив істотне порушення умов кредитного договору, не повернувши кредит у встановлений строк та не сплативши проценти за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з правом до нового кредитора переходять і права, що забезпечують виконання зобов`язання, а також інші права, пов`язані з правом вимоги, у тому числі право на неустойку та на відшкодування збитків, проценти та інші виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні врегульовано Законом України "Про споживче кредитування", який набрав чинності 10 червня 2017 року відповідно до п. 2 розділу VI "Прикінцеві положення" цього Закону.

П. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що договір про споживчий кредит означає вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до п. 7-1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" новий кредитор означає особу, яка у встановленому законодавством порядку набула за цивільно-правовим договором або з інших підстав заміни кредитора у зобов`язанні право вимоги за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим ч. 2 ст. 3 цього Закону.

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки), що передбачено ч. 3 ст. 18 Закону України "Про споживче кредитування".

У даному випадку право вимоги за кредитним договором № 95115 від 19 січня 2022 року було відступлено від первісного кредитора товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" позивачу товариству з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" на підставі договору факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року. Договір факторингу укладено у письмовій електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису та електронної печатки. До договору факторингу додано реєстр боржників в електронному вигляді та реєстр боржників, в яких зазначено відповідача та заборгованість за кредитним договором.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника відповідно до ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено договором або законом. Умовами кредитного договору передбачено право первісного кредитора відступати свої права за цим договором без згоди позичальника. Згідно з цими умовами кредитодавець має право відступати свої права за цим договором без згоди позичальника, а позичальник може без згоди кредитодавця доручити здійснення платежу (платежів) для виконання своїх обов`язків за цим договором іншим особам, залишаючись стороною та відповідальною особою за цим договором.

Таким чином, внаслідок відступлення права вимоги на підставі договору факторингу від 28 січня 2025 року, позивач товариство з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" набув право вимагати від відповідача виконання зобов`язань за кредитним договором № 95115 від 19 січня 2022 року, зокрема повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісії.

Позивач підтвердив розмір заборгованості відповідача розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 25 червня 2025 року. Згідно з цим розрахунком, загальна заборгованість становить 25 713,96 грн, з яких 15 655,34 грн заборгованість за тілом кредиту, 9 957,62 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги (28 січня 2025 року) та 101,00 грн заборгованість за комісією. Розрахунок здійснено за період з 28 січня 2025 року (дата відступлення права вимоги) по 25 червня 2025 року (148 календарних днів). Позивач не нараховував проценти за користування кредитом з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку, не нараховував пеню, штрафи, інфляційні збитки та три відсотки річних.

Розрахунок заборгованості складено на підставі первинних документів, зокрема кредитного договору, графіка платежів, картки обліку виконання договору, розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором станом на дату відступлення права вимоги. Розмір заборгованості підтверджується документально та не викликає сумнівів щодо його правильності. Відповідач не надав жодних доказів повного або часткового виконання зобов`язань за кредитним договором після здійснення останнього платежу 23 лютого 2022 року, не надав заперечень щодо розміру заборгованості, не подав відзиву на позовну заяву.

Враховуючи, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит у сумі 16 471,00 грн 19 січня 2022 року, а відповідач порушив свої зобов`язання, не повернувши кредит та не сплативши проценти у встановлені договором строки, позивач як новий кредитор, до якого перейшло право вимоги на підставі договору факторингу, має право вимагати від відповідача виконання зобов`язань за кредитним договором. Заборгованість відповідача підтверджена документально та становить 25 713,96 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 15 655,34 грн, заборгованості за відсотками у сумі 9 957,62 грн та заборгованості за комісією у сумі 101,00 грн.

Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, зокрема кредитним договором № 95115 від 19 січня 2022 року, індивідуальною частиною договору про споживчий кредит, публічною частиною договору, графіком платежів, паспортом споживчого кредиту, заявою на видачу кредиту, правилами надання коштів у позику, довідкою про перерахування грошових коштів, карткою обліку виконання договору, розрахунками заборгованості, договором факторингу від 28 січня 2025 року, актами прийому-передачі, витягами з реєстру боржників, платіжним дорученням на оплату за договором факторингу, а також враховуючи, що відповідач не надав жодних заперечень проти позовних вимог, не подав відзиву на позовну заяву, не надав доказів виконання зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 25 713,96 грн є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що передбачено ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, судовий збір у сумі 2 422,40 грн стягується із відповідача на користь позивача.

Що стосується заявлених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн, суд зазначає таке. Ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів такою стороною було заявлено клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

П. 1, 2 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

Позивачем надано докази понесення витрат на правничу допомогу, зокрема договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, укладений між позивачем товариством з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" та адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ АССІСТАНС" (), заявку на надання юридичної допомоги № 1102 від 01 травня 2025 року та витяг з акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30 травня 2025 року. Згідно з заявкою та витягом з акту, позивачу було надано наступні послуги: надання усної консультації з вивченням документів (2 години по 2 000,00 грн за годину, загальна вартість 4 000,00 грн) та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (3 години по 3 000,00 грн за годину, загальна вартість 9 000,00 грн). Загальна вартість наданих послуг становить 13 000,00 грн. Витягом з акту підтверджено факт надання послуг, а саме сторони за договором підтверджують, що жодних претензій щодо якості, повноти, строків та обсягу наданих послуг в цілому один до одного не мають.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що дана цивільна справа належить до категорії малозначних справ відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Всі обставини по цій справі були встановлені в судовому порядку на підставі наданих позивачем доказів без необхідності проведення судового засідання з викликом сторін, дослідження доказів у судовому засіданні, проведення експертиз чи інших процесуальних дій. Представник позивача не брав участі в судових засіданнях, оскільки справа розглядалася без виклику сторін.

Нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Гонорар адвоката має бути розумним з урахуванням витраченого адвокатом часу. Витрати мають бути обґрунтованими, документи, що підтверджують витрати, мають бути складені належним чином.

Враховуючи категорію справи (малозначна справа), характер спору (стягнення заборгованості за кредитним договором), обсяг виконаних адвокатом робіт (консультування з вивченням документів протягом 2 годин та складання позовної заяви протягом 3 годин), складність справи (типова справа про стягнення заборгованості за кредитним договором з відступленням права вимоги), відсутність необхідності участі представника позивача в судових засіданнях, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн є частково завищеними та не відповідають критерію розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи. Розумним розміром витрат на правничу допомогу за підготовку та подання позовної заяви у даній справі суд визначає суму 6 000,00 грн, що відповідає складності справи, обсягу виконаних робіт. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 19, 76, 81, 89, 133, 137, 141, 258-260, 263-265, 274-277 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 205, 207, 512, 514, 516, 526, 527, 530, 599, 610, 627, 628, 634, 640, 642, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про споживче кредитування", суд, -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" заборгованість за кредитним договором № 95115 від 19.01.2022 у сумі 25713,96 грн, з яких:

- сума заборгованості за основною сумою боргу - 15655,34 грн;

- сума заборгованості за відсотками - 9957,62 грн;

- сума заборгованості за комісією 101 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" судові витрати у сумі 2422,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" суму витрат позивача на правничу допомогу за підготовку та направлення позовної заяви до суду та представництва інтересів позивача у суді в сумі 6000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" (місцезнаходження: м. Київ вул. Єжи Ґедройця, 6, офіс 521, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено та підписано 23 жовтня 2025 року.

Суддя Д.Т. Барателі