Справа № 146/1442/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2025 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

при секретарі судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Томашпіль заяву подану адвокатом Войтюк І.А. в інтересах ОСОБА_1 щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Вапнярська селищна рада Тульчинського району Вінницької області про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2024 року до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання до вчинення дій звернувся ОСОБА_2

14 жовтня 2025 року Томашпільським районним судом Вінницької області винесено ухвалу про залишення без розгляду позову у даній цивільній справі.

До постановлення ухвали суду представник відповідача зробив заяву про надання доказів про понесені судові витрати в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.

16 жовтня 2025 року до Томашпільського районного суду надійшла заява адвоката Войтюк І.А. в інтересах відповідача ОСОБА_1 про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. в якій просила стягнути з позивача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), судові витрати, понесені останньою, у зв`язку з розглядом у цивільній справі №146/1442/24 за позовною заявою про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання до вчинення дії, на правничу допомогу в сумі 20200 гривень.

Заява обґрунтована наступним.

14.11.2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Войтюк Інною Анатоліївною, повноваження якої підтверджуються свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серія ВН №001022 від 24.03.2023 року виданим на підставі рішення Ради адвокатів Вінницької області від 15.03.2023 №3/23 та ордером, який наявний у матеріалах справи, укладено Договір про надання правничої допомоги №4, за яким довірителька сплатила 20200 гривень, що підтверджується квитанцією №11 від 15.08.2025 року.

Вказана сума гонорару оплачується: за консультацію щодо предмету позову у галузі цивільних правовідносин за предметом позову в сумі 700 (п`ятсот) гривень, за складання відзиву в сумі 5500 гривень, складання заяви про стягнення судових витрат 2000 гривень; підготовка та участь у судових засіданнях 22.11.2024, 17.12.2024, 17.06.2025, 08.07.2025, 14.07.2025, 09.09.2025, 25.09.2025 та 14.10.2025 12000.

Дії позивача, який неодноразово не з`являвся у судові засідання без поважних причин, свідчить про зловживання процесуальними правами, що призвело до безпідставного затягування розгляду справи та створення додаткових процесуальних витрат для відповідача ОСОБА_1 .

17 жовтня 2025 року представником позивача подано заперечення (відзив) на заяву про розподіл судових витрат, згідно якої просить в задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з позивача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на її, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) користь, судові витрати, понесені останньою, у зв`язку з розглядом у цивільній справі №146/1442/24 за позовною заявою про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання до вчинення дії, на правничу допомогу в сумі 20200 гривень відмовити в повному обсязі, як заявленій безпідставно.

Заяву мотивовано наступним.

Стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи (зокрема витрат на професійну правничу допомогу), у разі закриття провадження у справі, можливе лише у випадку доведення стороною та встановлення судом необґрунтованості дій позивача.

Дії ОСОБА_2 неправомірними не були.

Відмова від позову, чим фактично і є повторна неявка до суду ОСОБА_2 є практичною реалізацією принципу диспозитивності цивільного судочинства, адже саме учаснику справи належить право розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Крім цього, ні судом ні Заявницею навіть не наводиться обґрунтувань чи доказів, що ОСОБА_2 від моменту звернення до суду діяв недобросовісно, зловживав процесуальними правами, протидіяв вирішенню спору, чи мав на меті ущемлення прав та інтересів Відповідачки.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Обов`язком сторін у цивільному процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень (частина перша статті 81 ЦПК України).

Тобто, щоб дійти до висновку про необхідність розподілу судових витрат, та стягнення із ОСОБА_2 на користь Заявниці витрат на правничу допомогу, необхідно довести що закриття провадження у справі відносно Відповідачки відбулось внаслідок необґрунтованих (недобросовісних) дій Позивача. В разі відсутності доказів необґрунтованих (недобросовісних) дій Позивача відсутні і підстави для покладення на нього судових витрат на професійну правничу допомогу. ОСОБА_2 при зверненні до суду та при розгляді справи судом діяв добросовісно та процесуальними правами не зловживав.

20 жовтня 2025 року представником відповідача, адвокатом Войтюк І.А. подано до суду додаткові пояснення, згідно яких остання вказує, що ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 14.10.2025 року встановлено, що позивач та його представник повторно не з`явилися у судове засідання без повідомлення причини неявки, що відповідно до ч. 3 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України є підставою для залишення позову без розгляду.

Відповідно правом сторони, яким бажає скористатись відповідач ОСОБА_1 , передбачено ч.5 ст. 142 ЦПК України, про компенсацію здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, враховуючи неправомірні дії позивача. У відзиві на заяву, представник позивача зосереджується на питанні правомірності подання позову позивачем, що в свою чергу не є предметом розгляду в межах заяви розподілу судових витрат. Адже, судові витрати розподіляються з огляду на поведінку сторін у процесі, а не на зміст позовних вимог.

Неявка у судове засідання без повідомлення причин це зловживання процесуальними правами.

У даному випадку повторна неявка без поважних причин спричинила залишення позову без розгляду (п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК), що прямо передбачає право відповідача вимагати компенсацію витрат (ч. 5 ст. 142 ЦПК).

А тому, неправомірними діями позивача слід визнати: не повідомлення суд про поважність причин своєї неявки, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подання заяви про розгляд справи за його відсутності, що свідчить про байдужість до результату розгляду справи та зловживання процесуальними правами; представник позивача не забезпечив участі у судових засіданнях, хоча володів усією необхідною інформацією щодо розгляду справи; безпідставне подання заяви про забезпечення позову, яка не містила належних доказів і була спрямована виключно на ускладнення розгляду справи та створення процесуального тиску на відповідача.

Представник відповідача, адвокат Войтюк І.А. направила до суду заяву про розгляд заяви розподілу судових витрат без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник позивача, адвокат Чудак В.Д. в судове засідання не з`явився однак надіслав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі в задоволенні заяви про розподіл судових витрат просить відмовити.

Представник Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Вапнярська селищна рада Тульчинського району Вінницької області про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання до вчинення дій - залишено без розгляду.

На виконання вимог ч.3 ст. 137 ЦПК України адвокат Войтюк І.А. подала до суду копію договору про надання правової допомоги від 14.11.2024 року укладений між нею та ОСОБА_1 , з якого слідує, що розмір гонорару становить 20200 грн. , квитанцію №11 від 15 серпня 2025 року, згідно якої ОСОБА_1 сплачено гонорар адвокату Войтюк Г.А. в розмірі 20200 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до положень ч.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України - у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч. 9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У своїй заяві та додаткових поясненнях адвокат Войтюк І.А. посилається на те, що неправомірними діями позивача є: не повідомлення суд про поважність причин своєї неявки, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подання заяви про розгляд справи за його відсутності, що свідчить про байдужість до результату розгляду справи та зловживання процесуальними правами; те, що представник позивача не забезпечив участі у судових засіданнях, хоча володів усією необхідною інформацією щодо розгляду справи; безпідставне подання заяви про забезпечення позову, яка не містила належних доказів і була спрямована виключно на ускладнення розгляду справи та створення процесуального тиску на відповідача.

Згідно правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду у справі № 904/1840/21 звернення позивача до суду за захистом порушеного права не може беззаперечно свідчити про необґрунтованість дій позивача та пред`явлення ним завідомо необґрунтованого позову чи зловживання процесуальними правами, адже доступ до суду є правом особи, гарантованим державою.

Суд констатує, що звернення до суду з позовом, подання заяв пов`язаних з розглядом справи по суті, таких як заява про забезпечення позову, заява про розгляд справи без участі сторони, є правом особи. Вчинення або невчинення таких дій саме по собі не свідчить про необґрунтованість або неправомірність дій позивача.

При залишенні позову без розгляду не встановлювались поважність чи неповажність причин неявки в судове засідання, оскільки при залишенні позову без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України підлягає встановлення факт повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача.

Таким чином суду не надано і судом не здобуто конкретних правових доказів, які б свідчили про зловживання стороною позивача чи її представником процесуальними правами, або вчинення стороною позивача необґрунтованих дій, що виключає собою право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, оскільки це нічим не підтверджено.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідача щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу адвоката понесених в суді першої інстанції за позовом позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Вапнярська селищна рада Тульчинського району Вінницької області про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання до вчинення дій.

Керуючись ст.ст. 133, 134, 17, 141, п.13 ч.1 ст. 353 ЦПК України, суд

ухвалив :

У задоволенні заяви поданої адвокатом Войтюк І.А. в інтересах ОСОБА_1 щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Вапнярська селищна рада Тульчинського району Вінницької області про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання до вчинення дій відмовити .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: О. В. Пилипчук