Справа №758/3078/25
Провадження №2/731/202/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Леоненко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Сенс Банк» через свого представника Лойфер А.О. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 392791,31 грн, а саме: 193000,00 грн заборгованість за кредитом, 199791,31 грн заборгованість по відсотках. Також представник позивача просив стягнути з відповідача на користь АТ «Сенс Банк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4713,50 та 31434,12 грн витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 02 лютого 2022 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501425408. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати відсотки за користування кредитом, та інші передбачені платежі. АТ «Альфа-Банк» виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідний кредит у встановленому договором розмірі, проте позичальник порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 392791,31 грн.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, однак, відповідачем вимогу позивача залишено без реагування. Станом на день подання позову відповідач продовжує ухилятись від належного виконання зобов`язань за кредитним договором, чим порушує законні права та інтереси позивача, відтак останній змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою судді від 23 травня 2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Підготовче провадження у справі закрито 22 вересня 2025 року (а.с. 86).

Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте уповноважений представник в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву в якій позовні вимоги визнала частково, заперечивши правомірність нарахування відсотків та наголосивши на не співмірності судових витрат на правову допомогу, просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано копію оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501425408 від 02.02.2022 зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту, підставою для якої є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між нею та банком (а.с. 9-10).

У розділі І указаної оферти визначено умови споживчого кредиту: тип кредиту «Кредит готівкою», сума кредиту 193000,00 грн, процентна ставка 40% річних фіксована, строк кредиту 60 міс.

Відповідно до п. 2, 3 Розділу І цієї оферти кредит надається позичальнику для власних потреб у розмірі 193000,00 грн шляхом переказу коштів на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Альфа-Банк», та для повернення заборгованості за кредитним договором визначено рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Альфа-Банк». Дата повернення кредиту 02.02.2027.

У вищевказаній оферті також запропоновано визначити в додатку № 1 до цієї угоди, що є невід`ємною частиною угоди, детальний розпис складових загальної вартості кредиту, реальної річної процентної стави; графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за угодою.

Згідно з паспортом споживчого кредиту відповідачу надавався безготівковий споживчий кредит у розмірі 193000,00 грн строком на 60 місяців, під 40,00 % річних, реальна річна процентна ставка 48,31 %. Також у паспорті передбачені наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язання за договором, а саме штрафи за прострочення внесення суми мінімального платежу: за кожне прострочення платежу, що триває від 1 до 4 днів 200 грн; за кожне прострочення платежу, що триває 5 та більше днів 400 грн (а. с. 9).

Акцептом пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501425408 від 02.02.2022 прийнято пропозицію ОСОБА_1 на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501425408 від 02.02.2022 з вищенаведеними умовами (а. с. 11).

Договір споживчого кредиту № 501425408 від 02.02.2022 підписаний ОСОБА_1 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «2295», надісланого на номер телефону НОМЕР_3 (а.с. 22).

Позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним № 501425408 від 02.02.2022 виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти у сумі 193000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером №906519855 від 02.02.2022 (а.с. 23).

12 серпня 2022 року загальним зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року (а.с. 19-20).

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 501425408 від 02.02.2022 належним чином не виконала, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача, у відповідача станом на 04.09.2024 утворилась заборгованість у розмірі 392791,31 грн, а саме: 193000,00 грн заборгованість за кредитом, 199791,31 грн заборгованість по відсотках, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом та випискою по рахункам відповідача за період з 02.02.2022 по 04.09.2024 (а.с. 24-34, 38).

02.04.2024 АТ «Сенс Банк» направило на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу щодо погашення виниклої заборгованості у тридцяти денний строк з моменту отримання письмової вимоги банку, в разі непогашення існуючої заборгованості заявив вимогу протягом 35 днів достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, що загалом станом на 25.03.2024 складала 353786,75 грн (а. с. 35-37), однак відповідач жодних дій щодо погашення заборгованості не вчинила.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю правовою природою правовідносини, які виникли між сторонами у справі є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначена письмова форма укладення кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено що, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до умов кредитного договору у разі невиконання чи неналежного виконання боржником будь-яких зобов`язань, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

В матеріалах справи, наявний розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем, з якого вбачається, що розмір заборгованості за тілом кредиту становить 193000,00 грн., розмір якого позивачем визнаний. Однак, відповідач заперечував щодо вірності нарахування відсотків по кредиту.

Так, аналізуючи розрахунок (а.с. 38) вбачається, що нарахування відсотків здійснювалось позивачем по 04.09.2024 року.

Однак, вимога про дострокове погашення кредиту була надіслана 02.04.2024 року, та обумовлювала строк для погашення не пізніше 35 календарного дня. Відтак, кінцевою датою строку, в який відповідач мав погасити кредит достроково є 07 травня 2024 року.

Віднявши від загальної суми нарахованих станом на 04.09.2024 відсотків у сумі 199791,31 розмір нарахованих відсотків за період з 02.05.2024 по 04.09.2024 (199791,31 428,89 - 6426,16 - 6431,02 - 6428,85 - 6431,16 = 173645,23) та додавши середнє значення відсотків (6431,16 грн/31 день = 407,45 грн/день) за період з 02.05.2024 по 07.05.2024 (407,45*5= 2 037,25 грн), суд визначає, що розмір правомірно нарахованих відсотків станом на 07.05.2024 складає (173645,23+2037,25) 175 682,48 грн.

Суд зазначає, що згідно практики ВП ВС проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Однак, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Доказів розірвання або визнання недійсним кредитного договору, на підставі якого виникло зобов`язання у відповідача перед позивачем щодо сплати кредиту, в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 Цивільного кодексу України зазначений договір є обов`язковим для виконання сторонами, що також не оспорюється жодною із сторін в ході розгляду справи.

Оскільки позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору з відповідачем, розрахунок заборгованості свідчить про користування відповідачем кредитними коштами, заявлення кредитором вимоги про дострокове поверенння кредиту в повному обсізі, та враховуючи висновки суду щодо правомірності нарахування процентів у відповідний період, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту в розмірі 193000,00 грн та відсотках у розмірі 175 682,48 грн.

Задовольнивши позов частково, суд вирішує долю судових витрат, понесених позивачем.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а тому з відповідача слід стягнути пропорційно (94%) сплачений позивачем судовий збір у розмірі 4430,69 грн.

Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 31434,12 грн, на підтвердження яких подав: копію договору про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року, укладеного з Адвокатським об`єднанням «Смарт Лекс» (а.с. 15-18), у п. 3.1 якого погоджено розмір винагороди об`єднання за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн; - за отримання рішення суду 225,00 грн; - комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85%.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

У правовому висновку Верховного Суду від 28 грудня 2020 року по справі №640/18402/19 роз`яснено, що розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Відповідно до п. 1 ч. 2 т. 137 ЦПК України розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо (додаткова постанова КГС ВС від 30 серпня 2023 року № 911/3586/21).

Суд зважає на те, що позовна заява стосується спору з невеликим рівнем складності, адвокатське об`єднання не приймало участі у судових засіданнях. За таких обставин суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 31434,12 грн є завищеною та не відповідає критерію розумності.

Враховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, співмірність судових витрат із ціною позову та складністю справи, урахувавши заперечення відповідача, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 7 000,00 грн.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись статтями 11, 16, 516, 517, 536, 549, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України, статтями 12, 13, 43, 82, 89, 128, 130, 131, 141, 211, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (адреса: вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором № 501425408 від 02.02.2022 у розмірі 368682 (триста шістдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят дві) гривні 48 копійок, яка складається з: 193000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 175682,48 грн заборгованості по відсотках, а також стягнути витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 7 000 (сім тисяч) гривень та судовий збір у сумі 4430,69 (чотири тисячі чотириста тридцять) гривень 69 копійок, а всього стягнути 144 896 (сто сорок чотири тисячі вісімсот дев`яносто шість) гривень 26 копійок.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко