ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/1496/25 Головуючий суддя І інстанції Бугера О. В.
Провадження № 22-ц/818/2528/25, 22-ц/818/2529/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді (судді-доповідача) Яцини В.Б.,

суддів Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Харкова 19 лютого 2025 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козелько Тетяни Михайлівни про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії,-,

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась з позовом про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.02.2025 року, винесену державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козелько Т.М.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19 лютого 2025 року матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 передано до Московського районного суду м.Харкова за підсудністю.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану одночасно з позовною заявою передано до Московського районного суду м.Харкова за підсудністю

Не погоджуючись з вказаними ухвалами суду першої інстанції, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить ухвали скасувати та справу направити до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова для продовження розгляду справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що пред`явлений позов виник не щодо нерухомого майна, а із спадкових правовідносин, та пов`язаний з невизнанням відповідачем прав позивача, як спадкоємця за законом.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасних висновків, не виконав вимог щодо забезпечення розгляду справ. Безпідставно постановив оскаржувану ухвалу про передання справи за підсудністю до Московського районного суду м.Харкова.

Вказує, що оскільки встановлені в оскаржуваній ухвалі обставини грунються на незаконному і необґрунтованому судовому рішення ухвалі від 19.02.2025 року про передачу справи на розгляд іншому суду, це свідчить про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених в ухвалу суду першої інстанції, обставинам справи щодо наявності підстав для передання до Московського районного суду м.Харкова заяви про забезпечення позову, яка була подана одночасно з пред`явленням позову та є додатком до нього.

Постановляючи ухвалу про передачу справи за підсудністю до Московського районного суду м.Харкова, суд першої інстанції виходив із того, що, предметом позову є постанова нотаріуса, якою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , даний обьєкт нерухомого майна розташований в Салтівському районі м.Харкова, тому вважав, що дана справа територіально не відноситься до Ордджонікідзевського районного суду м.Харкова.

Учасники справи наданим процесуальним законом правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористались.

За правилами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова передає справу на розгляд іншому суду, вважаючи, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, з посиланням на норму п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Для реалізації вказаного права у національному процесуальному законодавстві визначений певний порядок розгляд позовних заяв, який передбачає правила територіальної підсудності, які обумовлені необхідністю забезпечити пріоритетне виконання судом основного завдання цивільного судочинства, яке визначене у ст. 2 ЦПК України, а саме: справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вказане правило у сенсі вказаної норми ст. 2 ЦПК України має легітимну мету надати відповідачу процесуальну можливість обґрунтовано доводити свою процесуальну позицію по справі у найбільш територіально наближеному до його офіційної адреси місця проживання суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Завданнями нотаріату є забезпечення захисту та охорони власності, прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, сприяння зміцненню законності та правопорядку, попередження правопорушень.

Нотаріус посвідчує безспірні права та безспірні факти, у наявності яких він може упевнитися безпосередньо або на підставі відповідних документів, а також вчиняє інші дії, спрямовані на юридичне підтвердження та закріплення цивільних прав, щоб запобігти їх можливому порушенню в майбутньому.

Відповідно до ст. 55 та ст. 124 Конституції України, кожна особа має право на судовий захист своїх прав та законних інтересів, причому юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Виходячи зі змісту частини 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди тощо.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Одним із способів захисту права, встановленого законом, є оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, оскарження нотаріального акту.

Оскарження нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що така дія була вчинена неправомірно. Оскарження ж відмови у такому вчиненні матиме місце у разі, якщо особа вважає, що нотаріус неправомірно відмовив у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, може відбуватися оскарження нотаріальної дії, відмови у вчиненні нотаріальної дії або ж нотаріального акта.

У разі подання позову до приватного нотаріуса відповідачем буде сам приватний нотаріус. У випадку пред`явлення вимог до державного нотаріуса відповідачем буде відповідна державна нотаріальна контора.

Таким чином, позов про оскарження дій нотаріуса подається до суду загальної юрисдикції за загальними правилами підсудності. Це означає, що спори за участю нотаріуса, що стосуються нерухомого майна розглядаються за місцем знаходження такого майна, в інших випадках за юридичною адресою відповідного приватного нотаріуса чи державної нотаріальної контори.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичної особи пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З матеріалів справи вбачається, що позов ОСОБА_1 подано з приводу оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії, предмет позову не містить вимог пред`явлених щодо об`єкту нерухомого майна.

Враховуючи, що місцезнаходження Четвертої Харківської державної нотаріальної контори вул.Бібліка, 57 у м.Харкові, відтак, справа за позовом ОСОБА_1 підсудна Орджонікідзевському районному суду м.Харкова, а тому висновок суду першої інстанції про направлення матеріалів справи за підсудністю до Московського районному суду м.Харкова є помилковим.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвали суду від 19 лютого 2023 року вирішені з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкових ухвал, відтак підлягають скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Харкова 19 лютого 2025 року про передачу матеріалів цивільної справи та про передачу заяви про забезпечення позову, подану одночасно із позовною заявою за підсудністю до Московського районного суду м.Харкова скасувати.

Направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М. Мальований.

О.Ю.Тичкова.