Провадження 2/193/387/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 жовтня 2025 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Томинця О.В.,

за участі: секретаря судового засідання Оселедець О.І.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Ліна Анатоліївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

09.04.2025 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно з яким, посилаючись на поважність причин пропуску нею строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті бабусі ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , просила ухвалити судове рішення про визначення їй додаткового строку, тривалістю один місяць, для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після її смерті.

Позивачка зазначила, що вона є спадкоємницею за законом за правом представлення - сина спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до відкриття спадщини.

Окрім позивачки, спадкоємцями ОСОБА_5 є ще її один онук, відповідач у справі ОСОБА_3 , який з позивачкою є зведеними братом і сестрою по лінії батька, а також рідна тітка позивачки, дочка спадкодавиці, відповідачка ОСОБА_4 .

В обґрунтування поважності причин пропуску подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, позивачка посилається на те, що їй не було відомо про смерть своєї бабусі, а відтак про відкриття спадщини після її смерті.

Зазначила, що її родичі, у тому числі відповідачі, які проживали в одному селі з бабусею не повідомили позивачку про її смерть. Про смерть бабусі вона дізналася випадково на початку лютого 2025 року.

Після чого відразу, вперше, 11.02.2025, саме її представник-адвокат Галишин А.В. звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А. з запитом про надання інформації про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , але нотаріус повідомила, що таку інформацію вона може надати лише спадкоємцям.

Безпосередньо сама позивачка звернулася до цього нотаріуса лише у травні 2025 року, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину у зв`язку із пропуском нею шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Вважає, що необізнаність про смерть бабусі призвела до того, що вона з поважних причин пропустила строк для прийняття її спадщини, тому вона просила суд зважити на цю обставину та визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

09.04.2025 вперше позов надійшов до Криворізького районного суду Дніпропетровської області (а.с.17);

22.04.2025 за ухвалою вказаного суду позов залишено без руху (а.с.25-27);

06.05.2025 до Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшла заява від позивачки з додатками про усунення недоліків свого позову (а.с.29-35);

09.05.2025 за ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області позовну заяву направлено для розгляду за підсудністю до Софіївського районного суду Дніпропетровської області (а.с.36-38);

13.06.2025 позов надійшов до Софіївського районного суду Дніпропетровської області та розподілений судді цього суду Томинцю О.В. (а.с.45-51);

17.06.2025 за ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с.52);

Крім того, за вищевказаною ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 (а.с.62-113);

11.08.2025 від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого останній вказав, що позивачка не надала жодних доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску нею строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, адже відсутність інформації про смерть спадкодавця саме по собі не є підставою визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Наголосив, що позивачка ОСОБА_1 на протязі 15-ти років не спілкувалася у будь-який спосіб ні з бабусею коли вона була ще живою, ні з ним, як її рідним братом по лінії батька. Постійним доглядом бабусі займався саме відповідач, поки разом з нею проживав до 18 років та тітка, відповідачка у справі ОСОБА_4 . У зв`язку з викладеним просив у задоволенні позовних вимог позивачки відмовити (а.с.128-131);

02.09.2025 за ухвалою суду підготовче судове засідання закрито і справу призначено до судового розгляду (а.с.147).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Галишин А.В. у судовому засіданні, посилаючись на обставини та доводи зазначені у позові, заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Додатково позивачка пояснила, що про смерть бабусі ОСОБА_5 вона дізналася 02.02.2025 по телефону від її сестри ОСОБА_7 , після чого вона звернулася до адвоката Галишина А.В., який за її представництва 12.02.2025 звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Русак Л.А. про надання інформації про відкриту спадкову справу після смерті її бабусі. У березні 2025 року до неї зателефонувала згаданий нотаріус та повідомила, що частка у спадщині, на яку вона може претендувати, незначна і що краще їй домовитися з іншими спадкоємцями про грошову компенсацію своєї частки. ОСОБА_1 наголосила, що вона намагалася зв`язатися з бабусею за час її життя, але вона не мала відповідних контактів ні з нею, ні з іншими родичами. Вона знала адресу місця проживання бабусі, але відвідати її за увесь цей час не мала можливості, оскільки вона має власну дитину, 2016 року народження, яку вона виховує одна, дитина часто хворіє і потребує періодичного медичного спостереження та лікування. Надалі, після повномасштабного вторгнення, вона боялася їхати до бабусі на Дніпропетровщину, так як цей регіон постійно піддавався обстрілам.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечували проти задоволення позовних вимог. Пояснили, що вони не повідомили позивачку про смерть її бабусі через те, що не мали з нею жодного контакту. Їм було відомо лише те, що вона проживає у м. Дрогобичі Львівської області, але конкретної її адреси вони не знали. З цих підстав, а також через те, що вони вважали, що позивачка не має передумов претендувати на спадщину бабусі, вони не повідомили про позивачку нотаріусу, коли зверталися до останньої з заявами про прийняття спадщини. Наголосили, що позивачка відвідувала бабусю ще маленькою. 10-15 років тому, коли позивачка вже була дорослою, відповідач ОСОБА_3 знайшов її у соціальній мережі та намагався з нею відновити родичання, так як вона була його неповнорідною сестрою, але це спілкування тривало не довго і позивачка згадала про них лише після смерті бабусі, коли необхідно було ділити її спадкове майно. При цьому зазначили, що після смерті бабусі зі спадкового майна залишилася лише її скромна хата по АДРЕСА_1 . Також зазначили, що після смерті бабусі залишився проживати у цій хаті ще дід ОСОБА_8 , 1944 р.н. за яким доглядає саме відповідач ОСОБА_3 , а тому вважають напрочуд несправедливим поділ цього спадкового майна (хати) між ним та позивачкою, яка участі у догляді баби, а тепер діда зовсім не приймала.

Третя особа без самостійних вимог, приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А. на виклик суду на судовий розгляд справи не з`явилася, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлявся завчасно належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила, своїх пояснень по суті спору, чи розгляду справи без її участі до суду не подавала.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 78 років, у селі Трудолюбівка Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області померла ОСОБА_5 (а.с.11).

Як видно із копії спадкової справи № 76/2024, заведеної приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А., після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку, площею 5,8781 га, за кадастровим № :01:016:0017, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоюлівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та однокімнатна квартира по АДРЕСА_2 (а.с.83,104-105).

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений 11.01.2018 секретарем виконавчого комітету Новоюлівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області Потапенко А.І. за р./№ 3, згідно з яким згадану вище земельну ділянку вона заповіла дочці, відповідачці у справі ОСОБА_4 (а.с.70).

З заявою про прийняття спадщини на підставі вищевказаного заповіту після смерті ОСОБА_5 30.10.2024 звернулася згадана вище дочка ОСОБА_4 (а.с.63, 65, 99-100), а також 11.11.2024 її онук, відповідач у справі ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом за правом представлення після смерті свого батька ОСОБА_6 (сина ОСОБА_5 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до відкриття спадщини (а.с.75-79).

Як видно з довідки виконкому Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області від 29.10.2024, що також міститься у матеріалах спадкової справи, на день смерті спадкодавця ОСОБА_5 разом з нею у житловому будинку по АДРЕСА_1 проживав та був зареєстрований лише її чоловік ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.69,97-98).

Крім того, ОСОБА_8 , а також відповідачка ОСОБА_4 , кожний окремо, надали нотаріусу 14.11.2024 та відповідно 30.10.2024 зави про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 на користь онука померлого відповідача ОСОБА_3 (а.с.64, 81).

28.01.2025 відповідачці ОСОБА_4 було видане вищевказаним приватним нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 5,8781 га, за кадастровим № :01:016:0017 (а.с.108).

11.02.2025 до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Русак Л.А., в інтересах позивачки ОСОБА_1 , як іншої спадкоємниці за законом за правом представлення після смерті свого батька ОСОБА_6 (сина ОСОБА_5 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до відкриття спадщини (а.с.6-8, 12), звернувся її представник адвокат Галишин А.В. з запитом про отримання інформації про наявність відкритої спадкової справи після смерті ОСОБА_5 . Проте нотаріус відмовила у надані адвокату такої інформації, посилаючись на нотаріальну таємницю, яка згідно положень ст. 8 Закону України «Про нотаріат» може бути відкрита за умови звернення до нотаріуса безпосередньо самого спадкоємця (а.с.12, 13).

07.05.2025 з заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 до названого нотаріуса звернулася і позивачка ОСОБА_1 (а.с. 111). Проте, як видно з постанови цього нотаріуса від 07.05.2025, позивачці було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з тим, що вона пропустила 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.113).

З показань свідка ОСОБА_9 , дочки відповідачки ОСОБА_4 , у судовому засіданні установлено, що батьки позивачки розлучилися ще 26 років тому, тобто коли ОСОБА_1 була ще зовсім маленькою, після цього її батько ОСОБА_6 повернувся проживати до своїх батьків у с. Трудолюбівка Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області, де створив нову сім`ю з іншою жінкою з якою у них народився ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідач ОСОБА_3 . Після розлучення батьків позивачки, остання разом з матір`ю залишилася проживати у м. Дрогобич Львівської області. ОСОБА_1 , після загибелі ІНФОРМАЦІЯ_6 батька ОСОБА_6 , як стала дорослою не спілкувалася з родиною батька. Будь-які контакти з нею були відсутні. Мати позивачки достеменно знала, де проживають дід і баба колишнього чоловіка, проте ОСОБА_1 у дорослому віці жодного разу їх не відвідувала.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах: від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 30 червня 2020 року у справі № 431/5782/17 (провадження № 61-43817св18), від 25 лютого 2021 року у справі № 712/4362/18 (провадження № 61-9543св20), від 17 червня 2021 року у справі № 484/1626/20 (провадження № 61-18752св20).

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час судового розгляду справи позивачкою та її представником не надано жодних доводів та доказів про існування об`єктивних, непереборних і істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті батька, адже сама по собі відсутність інформації про смерть батька не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після його смерті.

Крім того, позивачка не надала доказів, що вона довідалася про смерть батька саме 02.02.2025.

ОСОБА_1 під час розгляду справи не заперечувала того, що вона понад десять років не спілкувалася з бабусею та дідом по лінії батька.

Доводи позивачки, що окрім того, що вона не мала будь-яких контактних телефонів бабусі чи її родичів, вона також не мала часу навідати її за життя за місцем постійного проживання через те, що є розлученою і самостійно виховує дитину, яка має певні вади здоров`я, на переконання суду є неспроможними, оскільки по-перше, ці доводи не підтверджено відповідними доказами, а по-друге, з урахуванням навіть загрози для життя під час повномасштабного вторгнення РФ на територію України, на яку також посилалася позивачка, ці обставини не можуть бути виправданням у цілковитій відсутності спілкування зі своїми бабою та дідом, зважаючи на те, що позивачка планувала претендувати на спадщину після їх смерті. Так ОСОБА_1 , або принаймні її мати, колишня невістка спадкодавці ОСОБА_5 , достеменно знала точну адресу місця постійного проживання бабусі, проте не підтримувала з нею зв`язку навіть шляхом листування за допомогою засобів поштового зв`язку.

Посилання представника позивача про не вчинення приватним нотаріусом всіх належних дій для закликання інших спадкоємців для прийняття спадщини суд знаходить неспроможними з огляду на таке.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за №296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Проте судом не було встановлено, а позивачем не доведено, що нотаріусу було відомо про спадкоємця за правом представлення ОСОБА_1 , її місце проживання або роботи. До того ж нотаріус вправі, а не зобов`язаний робити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

З матеріалів спадкової справи суд встановив, що відповідачі у своїх заявах про прийняття спадщини зазначили про існування іншого спадкоємця без зазначення його найменування, адреси та роботи. При цьому, жодним нормативно-правовим актом не покладено на спадкоємців відповідний обов`язок щодо зазначення інших спадкоємців, а такі їхні дії також не свідчать про поважність причин пропуску строку позивачем з огляду нате, що як встановлено під час розгляду справи, вони не знали, ані її адреси місця проживання, ані телефону. До того ж, як повідомили відповідачі у судовому засіданні вони також не знали, що позивачка може успадкувати спадщину за правом представлення.

Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 вказав на те, що апелювання на недобросовісність поведінки іншого спадкоємця щодо ненадання відомостей про відкриття спадщини, є безпідставними, оскільки це також не свідчить про поважність причин пропуску строку і не є перешкодою на вчинення спадкоємцем дій по прийняттю спадщини відповідно до норм цивільного права.

З огляду на викладене, необізнаність позивачки про смерть батька за відсутності об`єктивних, непереборних і істотних труднощів для подачі заяви про прийняття спадщини, не є підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити.

Розподіл судових витрат.

Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою позовних вимог позивачки у повному обсязі, судові витрати, які вона понесла за їх пред`явлення, слід віднести на її рахунок.

Керуючись ст. 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Ліна Анатоліївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_4 ;

Відповідачка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_5 ;

Третя особа: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Ліна Анатоліївна, місце знаходження: вул. Соборності, буд. 53, прим. 43 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, 50065.

Повний текст рішення суду складено 23.10.2025.

Суддя О. В. Томинець