1Справа № 335/8190/25 2/335/3501/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шевченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, в обґрунтування позову зазначивши наступне.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 26.09.2024 року Дарницьким відділом ДРАЦС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Енергодар, Запорізької області. ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 .

За життя ОСОБА_3 перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як отримувач пенсії за віком.На момент смерті у ОСОБА_3 залишились суми пенсії, які по незалежним від нього причинам не були ним отримані за життя.

Враховуючи вищевказане, 31.10.2024 року вона звернулась до Восьмої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_3 .

При визначенні обсягу спадкової маси повідомила нотаріусу про існування сум недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_3 . На підставі цього нотаріус зробив запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області для надання довідки про суми нарахованої, але недоотриманої пенсії ОСОБА_3 .

Згідно Довідки №387 від 10.12.2024 року, наданої Відповідачем на запит нотаріуса, сума нарахованої, але недоотриманої пенсії ОСОБА_3 становить 22676 гривень 70 копійок.

10.04.2025 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти (недоотриману пенсію), нараховані на ім`я ОСОБА_3 , в загальній сумі 22676 гривень 70 копійок.

10.04.2025 року звернулась до територіального управління Пенсійного фонду України та подала заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_3 , яка увійшла до складу спадщини, до якої додала Свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти (недоотриману пенсію) ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , паспорт громадянина України, РНОКПП та довідку про взяття на облік ВПО. Таким чином надала весь пакет документів, передбачений абз.4 п.2.26 Порядку 22-1. Про необхідність надання додаткових заяв або документів працівником територіального управління Пенсійного фонду України надати не повідомлялось.

За результатом розгляду заяви 10.06.2025 року Відповідачем було прийнято рішення№82, яким відмовив у виплаті спадкового майна у вигляді суми недоотриманої пенсії за заявою від 10.04.2025 року №8808.

В обґрунтування ухваленого рішення Відповідач зазначив наступне: виплата пенсії ОСОБА_3 призупинена з 01.09.2024 року відповідно до п.4 ч.1 ст.49 Закону 1058 у зв`язку із тривалою неоплатою. Оскільки місце реєстрації померлого ОСОБА_3 є тимчасово окупована територія України, тому за життя він мав подати заяву щодо поновлення виплати пенсії разом з повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, як то передбачено п.14-4 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058. Додатково Відповідач зазначив, що згідно ст.1219 ЦК України, до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на пенсію.

Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним і таким, що порушує її майнові права, оскільки пенсія, яка була недоотримана за життя ОСОБА_3 входить до складу спадщини, а позивачка успадкувавши її у встановленому законом порядку, є її власницею, а тому просила суд стягнути з відповідача грошові кошти, набуті нею у порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Енергодар, Запорізької області, у розмірі 22676 гривень 70 копійок. та судові витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою судді від 18.08.2025 позовну заява прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

25.08.2025 представником Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фону України в Запорізькій області та отримував пенсію. Виплата пенсії ОСОБА_3 призупинена з 01.09.2024 у зв`язку з тривалою неоплатою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону №1058. В подальшому, звернень від ОСОБА_3 до органів Пенсійного фонду України щодо поновлення виплати пенсії не надходило. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На запит приватного нотаріуса, щодо суми недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), відповідачем було надано лист, де зазначено, що сума недоотриманої пенсії складає 22676,70 грн., необхідно зазначити, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з базою даних Пенсійного фонду України 10.04.2025 Позивачем була подана заява про виплату недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_3 за свідоцтвом про право на спадщину та іншими документами.

Відповідно до пункту 1 статті 46 Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення осіб, які мають право на виплату недоотриманої пенсії.

ОСОБА_3 з моменту припинення нарахування пенсії, тобто з 01.09.2024 по день смерті, не звертався до відповідача із заявою про поновлення пенсійних виплат, відповідно до статті 1219 ЦК України визначено не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані зі смертю ОСОБА_3 за заявою від 10.04.2025 №8808. Отже, проводити виплату недоотриманої пенсії немає законних підстав.

Таким чином, підстави для виплати ненарахованої та неотриманої пенсії ОСОБА_3 у Позивача відсутні.

За викладених обставин, вважає, що орган Пенсійного фонду діяв в межах своїх повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

З огляду викладене, представник відповідача просив суд відмовити у задоволення позову в повному обсязі

01.09.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача адвокат Левада Є.Л. зазначає, що у своєму відзиві Відповідач заперечує проти позову посилаючись на дію положень ст. 1219 ЦК України та відсутність звернення померлої особи з заявою про поновлення пенсійних виплат з моменту припинення нарахування пенсії. Вищевказана правова позиція була викладена Відповідачем в рішенні№82, яким останній відмовив Позивачці у виплаті спадкового майна у вигляді суми недоотриманої пенсії за заявою від 10.04.2025 року №8808.В позовній заяві Позивачкою детально були обґрунтовані причини незгоди з вищевказаним рішенням та діями пенсійного органу, стосовно невиплати недоотриманої пенсії Позивачці, посилаючись на дію ст.1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі, Закон №1058). В той час, Позивачем зауважено, що ст.1219 ЦК України до цих правовідносин не може застосовуватись, адже Позивачка зверталась до Відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії, яка є власністю спадкодавця, а не з заявою про призначення їй пенсії, право на яку мала її померлий батько(право на пенсію).Таким чином, і нормами Цивільного кодексу України, і нормами Закону№1058 визначено, що пенсія, яка була недоотримана за життя ОСОБА_3 , входить до складу його спадщини, а Позивачка, успадкувавши її у встановленому законом порядку, є її власницею. Твердження Відповідача про те, що ОСОБА_3 за життя мав подати заяву щодо поновлення виплати пенсії разом з повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, як то передбачено п.14-4 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058 відображає невірне трактування та помилкове застосування вказаної норми до спірних правовідносин..

Крім того, враховуючі вищевказані обставини, наголосила, що до теперішнього часу Позивачка з вини Відповідача не може отримати та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд. Відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність дій пенсійного органу, щодо невиплати спадкового майна Позивачці.

Ухвалою суду від 08.09.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник в судове засідання 20.10.2025 не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в судове засідання 20.10.2025 не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з чим фіксування судового процесу не здійснювалося.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

20.10.2025 року суд перейшов до стадії ухвалення рішення та зважаючи на складність справи відклав складення повного рішення на строк не більш як на десять днів.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд доходить наступних висновків.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 26.09.2024 року Дарницьким відділом ДРАЦС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Енергодар, Запорізької області.

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 .

Факт родинних відносин підтверджується: Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , згідно якого 17.12.1983 року Іванівською селищною радою Запорізької області за актовим записом №105 зареєстровано народження ОСОБА_4 , батьком якої записано ОСОБА_3 ; Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 , згідно якого 24.09.2005 року відділом РАЦС Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області за актовим записом 375 зареєстрований шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , після укладення якого прізвище Позивачки змінено на ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 26.09.2024 року Дарницьким відділом ДРАЦС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Енергодар, Запорізької області. ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 .

За життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фону України в Запорізькій області та отримував пенсію.

Виплата пенсії ОСОБА_3 призупинена з 01.09.2024 у зв`язку з тривалою неоплатою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону №1058.

На момент смерті у ОСОБА_3 залишились суми пенсії, які по незалежним від нього причинам не були ним отримані за життя.

31.10.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Восьмої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_3 .

При визначенні обсягу спадкової маси повідомила нотаріусу про існування сум недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_3 . На підставі цього нотаріус зробив запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області для надання довідки про суми нарахованої, але недоотриманої пенсії ОСОБА_3 .

Згідно Довідки №387 від 10.12.2024 року, наданої Відповідачем на запит нотаріуса, сума нарахованої, але недоотриманої пенсії ОСОБА_3 становить 22676 гривень 70 копійок.

10.04.2025 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти (недоотриману пенсію), нараховані на ім`я ОСОБА_3 , в загальній сумі 22676 гривень 70 копійок.

10.04.2025 року ОСОБА_1 звернулася до територіального управління Пенсійного фонду України та подала заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_3 , яка увійшла до складу спадщини, до якої додала Свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти (недоотриману пенсію) ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , паспорт громадянина України, РНОКПП та довідку про взяття на облік ВПО. Таким чином надала весь пакет документів, передбачений абз.4 п.2.26 Порядку 22-1. Про необхідність надання додаткових заяв або документів працівником територіального управління Пенсійного фонду України надати не повідомлялось.

За результатом розгляду заяви 10.06.2025 року Відповідачем було прийнято рішення№82, яким останній відмовив Позивачці у виплаті спадкового майна у вигляді суми недоотриманої пенсії за заявою від 10.04.2025 року №8808.

В обґрунтування ухваленого рішення Відповідач зазначив наступне: виплата пенсії ОСОБА_3 призупинена з 01.09.2024 року відповідно до п.4 ч.1 ст.49 Закону 1058 у зв`язку із тривалою неоплатою. Оскільки місце реєстрації померлого ОСОБА_3 є тимчасово окупована територія України, тому за життя він мав подати заяву щодо поновлення виплати пенсії разом з повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, як то передбачено п.14-4 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058. Додатково Відповідач зазначив, що згідно ст.1219 ЦК України, до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на пенсію.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1227ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

ВС у постанові від 23.02.2022 у справі № 428/10113/20 вказав таке: «Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК Українипроцедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Правовий аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц).

Також у постанові ВС від 23.02.2022 у справі № 428/10113/20 надав оцінку неправомірній відмові відповідача у справі обрахувати розмір пенсії спадкодавця за період, більший ніж 3 роки з дати звернення спадкоємців.

Статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином, зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зміст вказаних вище норм узгоджується з положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 386 ЦК України встановлені засади захисту права власності та передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дії, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Оскільки, за життя батько позивача, який помер недоотримав пенсію у розмірі 22676,70 грн., яка увійшла до складу спадщини, а позивач є його спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, тому суд доходить висновку, що позивач як спадкоємець набув право на отримання не виплаченої пенсії.

Як встановлено матеріалами справи, залишок недоотриманих пенсійних виплат складає 22676,70 грн.

Суд зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Тому сума пенсії, що належала спадкодавцю і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми в повному обсязі.

Положення ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до спадщини.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1), що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(Порядок від 25 листопада 2005 року № 22-1).

Згідно абз. 2 п. 1.5 Порядку від 25 листопада 2005 року № 22-1 заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку, як одержувач пенсії.

У відповідності до визначення термінів, що наведені уст. 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» спадок у вигляді невиплаченої пенсії (заборгованості з виплати пенсії) не є щомісячною пенсійною виплатою, тобто, саме пенсією у розумінні статті 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заява спадкоємця, який визначений нотаріусом, до органу Пенсійного Фонду України за виплатою недотриманої пенсії померлого пенсіонера не спрямована на щомісячне отримання пенсії, а має своєю метою фактичне отримання спадщини у вигляді грошових сум, що становить недоотриману померлим пенсіонером при житті пенсію (заборгованість з виплати пенсії), та яка увійшла до спадкової маси та яка, у тому числі, зазначена у Спадковому реєстрі.

При цьому, суд зазначає, що Порядок від 25 листопада 2005 року № 22-1 не містить будь-яких вимог або умов, які пов`язували би право на отримання визначеним нотаріусом спадкоємцем, недоотриманої померлим пенсіонером суми пенсії, що внесена до спадкового реєстру, із будь-якими умовами.

Єдиною умовою для видачі спадкоємцю невиплаченої на день смерті померлого пенсіонера пенсії є надання спадкоємцем, або його уповноваженим представником, окрім саме заяви про її виплату, документів, перелік яких наведений у п. 2.26 Порядку від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Згідно положенням абзацу 4 п. 2.26 Порядку від 25 листопада 2005 року № 22-1 для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї, або в разі їх не звернення за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається: 1) документ, що посвідчує особу заявника, 2) свідоцтво про смерть, 3) свідоцтво про право на спадщину.

Оскільки позивачем при поданні заяви були надані документи, перелічені у п. 2.26 цього Порядку, це є достатньою підставою для прийняття відповідачем рішення про здійснення виплати на користь позивача недоотриманої пенсії померлого спадкодавця.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України».

Тому призупинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій відповідача спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат.

Таким чином позивачем доведено належними та допустимими доказами, що нараховані, але не отримані за життя ОСОБА_3 пенсія у розмірі 22676,70 грн. входять до складу спадкового майна, яке залишилося після його смерті, а позивач у порядку спадкування за законом набула право власності на вказані грошові кошти, а тому має право на отримання недоотриманої за життя його батьком пенсії у розмірі 22676,70 грн.

Доводи відповідача, які ґрунтуються на застосуванні до спірних правовідносин положення п.14-4 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п.10 Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. № 299 «Про деякі особливості виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) та страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» судом відхиляються, оскільки наведенні положення розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини.

Стаття 1219 ЦК України до цих правовідносин не може застосовуватись, адже Позивачка зверталась до Відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії, яка є власністю спадкодавця, а не з заявою про призначення їй пенсії, право на яку мала її померлий батько(право на пенсію)

Невиплата відповідачем позивачу коштів є необґрунтованою та такою, що спростовуються наведеними вище фактичними обставинами та нормами матеріального права, згідно яким, сума пенсії, що належала пенсіонеру, але не була ним одержана за життя, передаються визнаному згідно свідоцтву про право на спадщину спадкоємцю. Право власності позивача на суму недоотриманих коштів у розмірі 26676,70 грн. встановлене свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке є правовстановлюючим документом, що офіційно і безперечно підтверджує наявність права власності на майно, що переходить у спадок.

Зазначене свідоцтво є чинним та недійсним не визнано. Чинним законодавством України не передбачено права пенсійних органів на перегляд свідоцтв про право на спадщину, в тому числі і щодо застосування до таких свідоцтв положень п.14-4 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,отже твердження Відповідача про те, що ОСОБА_3 за життя мав подати заяву щодо поновлення виплати пенсії разом з повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, як то передбачено п.14-4 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058 відображає невірне трактування та помилкове застосування вказаної норми до спірних правовідносин..

Таким чином у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивача. При цьому суд зауважує, що право обирати спосіб отримання коштів на підставі свідоцтва про право на спадщину належить позивачу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 377/612/17 від 06.02.2019.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законним та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, суд у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ГУ ПФ України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в сумі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , грошові кошти, набуті нею у порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Енергодар, Запорізької області, у розмірі 22676 (двадцять дві тисячі шістсот сімдесят шість) гривень 70 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в сумі у розмірі 968 грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, , адреса: 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б.

Відповідно ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.10.2025 року.

Суддя Ю.В. Апаллонова