Справа №155/1198/25
Провадження №2/155/662/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сметани В.М.,

при секретарі судового засідання Воронюк Н.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Горохівської міської ради, Радехівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

Позивач 15 серпня 2025 року звернувся в суд з позовом до відповідачів про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно.

Позов обґрунтовує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама - ОСОБА_4 , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 0,61 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 00460 від 03.08.1995 року, яка належала ОСОБА_5 , яку успадкував ОСОБА_3 , однак не зареєстрував належним чином та не отримав державний акт на земельну ділянку.

Вказує, що з травня 2020 року по 03 травня 2024 року проживав без реєстрації з матір`ю ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 . Інший спадкоємець брат позивача - ОСОБА_2 спадщину після смерті матері не прийняв. Оскільки, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із не підтвердженням факту прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивач просить встановити факт його проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 у судовому порядку та визнати за ним право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ №00196 від 03 серпня 1995 року площею 0,61 га, кадастрові номери: :01:001:0182, :01:001:0183 та :01:001:0184, які призначені для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Після померлої ОСОБА_4 на майно ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Ухвалою судді від 20 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та витребувано докази по справі.

Протокольною ухвалою суду від 30 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 жовтня 2025 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених у позові.

Представник відповідача Горохівської міської ради в судове засідання не з`явився, однак скерував до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає.

Представник відповідача Радехівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, однак скерував до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні справи покладався на думку суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 в судовому засіданні ствердив факт проживання позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 , крім того, не заперечував щодо визнання за позивачем права власності на земельні ділянки, що належали ОСОБА_5 , які успадкував ОСОБА_3 ,отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, однак не зареєстрував належним чином.

Заслухавши позивача, третю особу, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю та постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1221 ЦК України, передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1268 даного Кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1ст. 1269 ЦК України).

Згідно ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із копії державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 00196 вбачається, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,61 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, та розташована на території с. Рачин Рачинської сільської ради (а.с.20).

Відповідно до копії витягів НВ-025, НВ-025, НВ-025, ОСОБА_5 , відповідно до державного акту від 05.08.1995 року серії ВЛ 00196, належать земельні ділянки: кадастровий номер :01:001:0182, площею 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:001:0183, площею 0,2149 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та кадастровий номер :01:001:0184, площею 0,1500 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с.24-29).

Судом встановлено, що Горохівською державною нотаріальною конторою 11 жовтня 1995 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_5 , що складається із земельної ділянки площею 0,61 га, розташованої на території с. Рачин Рачинської сільської ради Горохівського району Волинської області, належної померлій ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Рачинською сільською радою народних депутатів 3 серпня 1995 року за Р№21. Свідоцтво підлягає реєстрації в Рачинській сільській раді (а.с.21).

Крім того, судом установлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Рачин, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 01 квітня 2025 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області (а.с.8).

Відповідно до довідки в.о. старости Скобелківського старостинського округу Горохівської міської ради № 77 від 03.04.2025 року, спадкодавець ОСОБА_3 постійно до дня смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 , разом з дружиною ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцями за заповітом являються: син ОСОБА_1 , 1966 року народження та син ОСОБА_2 , 1963 року народження. Спадкоємцями за законом є: дружина ОСОБА_4 , 1933 року народження, син ОСОБА_1 , 1966 року народження та син ОСОБА_2 , 1963 року народження (а.с.12).

Згідно із заповітом, посвідченим 08 квітня 2011 року Рачинською сільською радою ОСОБА_3 заповів все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті, своїм дітям: ОСОБА_2 , 1963 року народження, та ОСОБА_1 , 1966 року народження (а.с.11).

Із інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 82360599 та № 82360610, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, заповіт був посвідчений 08.04.2011 року Рачинською сільською радою Горохівського району Волинської області. Заповіт не змінювався та не скасовувався (а.с.65-66).

Таким чином, судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла дружина ОСОБА_4 , шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак не оформила своїх спадкових прав.

Крім того, матеріалами справи стверджується, що земельні ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ №00196 від 03 серпня 1995 року площею 0,61 га, кадастрові номери: :01:001:0182, :01:001:0183 та :01:001:0184, які призначені для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, належали ОСОБА_5 , які успадкував ОСОБА_3 , отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, однак не зареєстрував належним чином та не отримав державні акти на земельну ділянку, тому це майно входить до складу спадкової маси після смерті останнього.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Павлів Червоноградського району Львівської області (а.с.9).

Відповідно до довідки в.о. старости Скобелківського старостинського округу Горохівської міської ради № 78 від 03.04.2025 року, спадкодавець ОСОБА_4 була зареєстрована в АДРЕСА_2 . На день смерті в юридичному шлюбі не перебувала, чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є син ОСОБА_1 , 1966 року народження та ОСОБА_2 , 1963 року народження (а.с.13).

Із інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 82360638 та № 82360645, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась, заповіти ОСОБА_4 не посвідчувались.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьком є ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_4 .

Згідно акту про встановлення факту проживання на день смерті ОСОБА_4 в с. Павлів Шептицького району Львівської області від 30.04.2025 року складеного старостою с. Павлів, Станин Радехівської міської ради Львівської області Судоковою М.З. в присутності свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено, що ОСОБА_4 дійсно на день смерті проживала без реєстрації в АДРЕСА_1 . Померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.14).

Згідно ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи . Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ствердили факт проживання позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 . Крім того, суду показали, що є сусідами позивача та були добре знайомі з його мамою ОСОБА_4 , яка постійно проживала з позивачем до дня смерті.

Таким чином, досліджені судом докази вказують на факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 .

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Постановою приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Голодевич Г.С. від 11 серпня 2025 року №213/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , та на земельну ділянку площею 0,61 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що належала ОСОБА_5 , яку успадкував ОСОБА_3 , але не оформив державного акта на земельну ділянку на своє ім`я і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що спадкоємець не надав документи, що підтверджують факт прийняття спадщини та не надав правовстановлюючі документи про належність майна спадкодавцю, так як спадкодавець ОСОБА_3 не зареєстрував належним чином земельні ділянки, загальною площею 0,61 га та не отримав державні акти на вищевказані земельні ділянки, які успадкував після своєї матері ОСОБА_5 .

За наведених обставин, позивач як спадкоємець майна за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 , прийняв спадщину в установленому порядку, однак у зв`язку з відмовою нотаріуса не може оформити спадщину в нотаріальному порядку та користуватися нею. А тому, суд визнає за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:001:0182, земельну ділянку площею 0,2149 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0183 та земельну ділянку площею 0,1500 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0184, які належать відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 00196 ОСОБА_5 , як на спадкове майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , однак не оформила своїх спадкових прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Встановити фактпостійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на:земельну ділянку площею 0,2500 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:001:0182; земельну ділянку площею 0,2149 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0183; земельну ділянку площею 0,1500 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0184, як на спадкове майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторонами по справі:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідачі: Горохівська міська рада Луцького району Волинської області (місцезнаходження: місто Горохів, вулиця Шевченка, 17, Луцький район, Волинська область, ).

Радехівська міська рада (місцезнаходження: місто Радехів, проспект Відродження, 3, )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 (1963 року народження, місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Повний текст виготовлено 28 жовтня 2025 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М.Сметана