Провадження № 2/463/54/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Жовнір Г. Б.

з участю секретаря судового засідання- Косопуд М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

представник позивача звернувся з позовом до суду, просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 188436553 від 29.08.2022 р. в розмірі 33265,54 гривень, витрати на професійну правничу допомогу 7000 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Позов мотивує тим, що 29.08.2022 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» укладено кредитний договір №188436553, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 6600,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі.

28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 є рамковою угодою, що діє протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28.11.2018 по 31.12.2024, та додаткові угоди, відповідно до умов яких та згідно з Реєстром прав вимоги №209 від 27.12.2022 до останнього перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором № 188436553 від 29.08.2022 на загальну суму 16 551,99 грн.

В подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 02/12/24-У від 02.12.2024, відповідно до умов якого та згідно з витягом з реєстром прав вимоги №1 від 23.02.2024 до останнього перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором № 188436553 від 29.08.2022 у розмірі 33265,54 грн.

Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги відповідач заборгованість не погасив, а тому просить стягнути таку в судовому порядку.

Ухвалою суду від 02 січня 2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання, відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно ухвалення заочного рішення не заперечує.

23.02.2025 на адресу суду від представника відповідача Шуріної Н.Р. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання проти позовних вимог заперечила, просила відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначила, що матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач ознайомився та погодився з умовами кредиту, сума відсотків з огляду на сам розмір позики є завищеною та не відповідає засадам справедливості і добросовісності, а сам договір укладено без належного волевиявлення відповідача, що ставить під сумнів дійсність правочину та правомірність нарахованих позивачем сум.

Представником позивача 03.03.2025 на адресу суду подано додаткові пояснення, в яких останній вказав, що відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитись з умовами договору перед його підписанням. Зазначає, що відповідачем не надано суду відомостей на підтвердження факту не заповнення заявки на отримання грошових коштів в кредит, на надання чи заволодіння його персональними даними іншими особами, тобто доказів вчинення шахрайських дій відносно персональних даних відповідача матеріали не містять. Факт часткової сплати відсотків відповідачем підтверджує його обізнаність із умовами укладеного договору та належне виконання ним зобов`язань за кредитним договором, що свідчить про визнання останнім факту отримання кредитних коштів і наявності договірних відносин між сторонами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом встановлено, що 29.08.2022 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» укладено кредитний договір № 188436553 від 29.08.2022, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 6600,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався повернути позику, сплатити проценти у строки і на умовах, передбачених договором.

28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 є рамковою угодою, що діє протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28.11.2018 по 31.12.2024, та додаткові угоди, відповідно до умов яких та згідно з Реєстром прав вимоги №209 від 27.12.2022 до останнього перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором № 188436553 від 29.08.2022 на загальну суму 16 551,99 грн.

В подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 02/12/24-У від 02.12.2024, відповідно до умов якого та згідно з витягом з реєстром прав вимоги №1 від 27.05.2024 до останнього перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором № 188436553 від 29.08.2022 у розмірі 33265,54 грн.

Всупереч умовам договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, суму кредиту не повернув, нараховані проценти не сплатив, що призвело утворення заборгованості яка згідно представленого позивачем розрахунку становить 33265,54 грн та складається з заборгованості по кредиту в сумі 6598,22 грн та заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 26667,32 грн.

Тому суд приходить до висновку про те, що відповідач порушив умови укладеного кредитного договору.

Разом з тим, під час розгляду даної справи суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 444/9519/12 (постанова від 28.03.2018 року) вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У справі яка розглядається за умовами укладеного між сторонами договору №188436553 від 29.08.2022, сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є датою закінчення Дисконтного періоду кредитування - 28.09.2022, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. Пунктом 3.2 договору передбачено, що строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

Відтак, в межах строку кредитування, тобто до 28.09.2022 відповідач повинен був повернути кредит та сплатити відсотки і саме в межах цих строків має відбуватись нарахування відсотків, тоді як позивач обраховує зазначені відсотки за кредитним договором до 22.03.2023 (включно), що не відповідає зазначеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Згідно з умовами укладеного між сторонами договору, відповідач зобов`язаний сплатити заборгованість, яка утворилася станом на 28.09.2022, що згідно розрахунку заборгованості становить 7 004,94 грн. Отже, вказана сума підлягає поверненню відповідачем на користь позивача за цим договором. Разом із тим, із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем було здійснено оплату у розмірі 7 581,22 грн, тобто перевищено суму основної заборгованості, яку необхідно стягнути. Таким чином, суд доходить висновку, що на момент звернення із позовом суму заборгованості погашено.

Беручи до уваги вказане, суд приходить до висновку, що позивач повністю виконала взяті на себе зобов`язання, а нарахована позивачем сума заборгованості суперечить наведеним вище вимогам ст.21 Закону України «Про споживче кредитування», а отже підстави для задоволення позову відсутні, в зв`язку із чим в задоволенні такого слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 188436553 від 29.08.2022 р. в розмірі 33265,54.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 27.10.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження)

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, 4А/10, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Г.Б. Жовнір