РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.,

за участю секретаря Сивкович О.А.,

представника позивача адвоката Сідєльнікової Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради - орган опіки та піклування Корабельного району м. Херсона про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у грудні 2021 року звернулася з зазначеним позовом до ОСОБА_3 в якому просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого в них народився син. 14.05.2021 року шлюб між ними розірвано рішенням суду. З моменту розлучення дитина проживає з матір`ю. Відповідач неодноразово висловлювався з погрозами на адресу позивачки, що забере дитину жити до себе. При цьому, придбанням одягу, продуктів харчування, готуванням їжі та задоволенням інших потреб позивач займається самостійно. У зв`язку із наявністю спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Процесуальні дії у справі .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.01.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.02.2022 року відкрито провадження у цивільній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.09.2024 року визнано явку позивача обов`язковою.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позиції сторін по справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити.

Представник Служби у справах дітей Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради - орган опіки та піклування Корабельного району м. Херсона надала на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника, зазначила, що у зв`язку із відсутністю інформації щодо місця перебування відповідача, актуальних контактів для зв`язку орган опіки та піклування просить розглянути справу без їх участі та врахувати якнайкращі інтереси дитини.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання.

Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Від представника відповідача адвоката Саєнко К.М. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, 21.08.2024 року від адвоката Саєнко К.М. надійшла заява у якій остання повідомила, що отримала повістку про виклик відповідача та його представника до суду, проте, вказала, що договір про надання правової допомоги між відповідачем та нею було укладено лише для ознайомлення з матеріалами справи, вказала, що відповідачем адвокату було повідомлено, що після ознайомлення з матеріалами справи послуги адвоката йому більше не актуальні.

Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Так, судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.11.2015 року, який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14.05.2021 року справа № 766/13370/20.

Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина ОСОБА_2 , про що 19.05.2016 року зроблено актовий запис № 390 та Комсомольським районним у місті Херсоні відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно характеристики виданої ОСББ «Скіф» ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2010 року. За роки проживання проявила себе з позитивного боку, зі слів сусідів, товариська, ввічлива, підтримує добрі стосунки як у сім`ї так і в спілкуванні з сусідами.

Із долучених скріншотів листування позивача з відповідачем, талонів-повідомлення єдиного обліку про прийняття заяви і реєстрацію про кримінальне правопорушення та іншу подію вбачається, що між сторонами наявний спір щодо місця проживання дитини.

Згідно Акту обстеження умов проживання від 31.01.2022 року складеного службою у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсоні ради за адресою: АДРЕСА_1 , житло належить ОСОБА_1 , у квартирі зроблено сучасний ремонт, кімнати облаштовані необхідними меблями, для дитини виділено окрему кімнату в квартирі, у кімнаті наявні одяг відповідно до віку дітей, взуття, продукти харчування у достатній кількості.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частиною 1 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства").

При вирішенні судом питання про визначення місця проживання дитини, суд звертає увагу на те, чи мають вони реальну можливість займатися дитиною, створити їй необхідні умови для виховання і розвитку; рід діяльності кожного з батьків, режим їхньої роботи, наявність у родині матері (батька) осіб, здатних надати допомогу в догляді за дитиною (бабусь, дідусів, інших родичів), матеріальне становище батьків.

Виходячи з обставин справи, суд дійшов висновку, що комфортне проживання та належне виховання дитини буде забезпечено у разі його проживання разом із матір`ю. При цьому суд враховує вік дитини. У такому віці дитина безумовно потребує материнської опіки та проживання у звичній для неї обстановці.

Мати взмозі створити умови для повноцінного життя та розвитку дитини, її безпеки, благополуччя, зростання в сімейному оточенні.

Всі ці обставини у сукупності доводять, що на даний час, враховуючи інтереси малолітньої дитини, доцільним є визначення місця проживання дитини з матір`ю в зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81,88,141, 258, 259, 263-265,268,280-283, 354 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради - орган опіки та піклування Корабельного району м. Херсона про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем її проживання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 22.09.2025 року.

СуддяЯ. В. Шестакова