Справа № 180/1656/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючої - судді Тананайської Ю.А., при секретарі Павлович Н.С., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Марганецької міської ради» про стягнення коштів за неотримане речове право
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і просить:
- встановити факт використання вдповідачем частини житла ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 з метою транзиту інженерних мереж ;
- визнати дії відповідача незаконним використанням майна та праці ОСОБА_1 без укладення договору;
- Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 компенсацію за бездоговірне використання частини житлового приміщення та праці у розмірі 4000 гривень в місяць за останні 36 місяців, загальною сумою 144000 гривень;
- зобов`язати відповідача оформити договір сервітуту чи відплатного користування або трудовий договір з ОСОБА_1 .
Посилається в позові на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Через його житлове приміщення фактично проходять інженерні комунікації (трубопроводи водопостачання та каналізації), які обслуговують інші 9 квартир багатоквартирного будинку. Відповідач використовує частину квартири Позивача як транзитну не маючи оформленого сервітуту, договору оренди чи іншої підстави.
Використання частини його квартири порушує ст.41 Конституції України, ст.4 Загальної Декларації прав людини , Конвенцію ООН «Про права інвалідів».
Ухвалою суду від 20 серпня 2025 року в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.
В судові засідання 13.10.2025р., 23.10.2025 р. представник відповідача поспіль не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений шляхом напарвлення судової повістки.
Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом подачі відзиву на позов.
Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Як визначено в статті 55 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
За змістом статей 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
В судовому засіданні встановлено, що 9 листопада 2001 року ОСОБА_1 , на підставі договору дарування квартири, набув у власність квартиру АДРЕСА_1 .
Позивач зазначає, що в його квартирі знаходяться водопровідні та каналізаційні труби відповідача, в звязку з чим просить стягнути компенсацію за використання частини житлового приміщення, зобовязати відповідача оформити договір сервітуту чи відплатного користування або трудовий договір.
Відповідно до ч. 2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несучеогороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення.
Правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління регулює Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Згідно зі статтями 4,5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку, спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
В статті 18 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» зазначено, що до зобов`язань ОСББ входить, серед іншого, забезпечення дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майни.
9 липня 2025 року надано лист № 348/2 КП «Виробниче управління водопровідно- каналізаційного господарства Марганецької міської ради» відповідно якого ОСОБА_1 повідомлено, що балансоутримувачами водопровідних та каналізаційних мереж, які знаходяться в межах квартири , є співласники багатоквартирного будинку.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 червня 2024 року в справі № 758/113//23 особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги зокрема щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити.
З урахуванням приведеного вище, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги до Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Марганецької міської ради» є необгрунтованими та підстави для задоволення вимог позивача відсутні.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Марганецької міської ради» про стягнення коштів за неотримане речове право відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Повне судове рішення складено 24 жовтня 2025 року.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2
Відповідач: Комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства «Марганецької міської ради» , м.Марганець, вул.Дніпровська 2а.
Суддя: Ю. А. Тананайська