Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6038/25
Номер провадження2/711/2803/25
РІШЕННЯ
27 жовтня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 14.06.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 14.06.2024-100000620, відповідно до умов якого ОСОБА_1 як позичальнику надано кредит у розмірі 4500 грн строком на 124 дні.
Також, відповідно до умов кредитного договору, період користування кредитом кожні наступні 31 день з дня надання кредиту («черговий період»); процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка становить 1,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших двох чергових періодів, процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (день) користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Комісія, пов`язана з наданням кредиту, становить 405 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 405 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Неустойка: 45,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Крім того, позивач у мотивувальній частині позову зазначає, що відповідно до умов кредитного договору від 14.06.2024 та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем ОСОБА_1 14.06.2024 отримано кредитні кошти в розмірі 4500 грн.
Отже, позивач підсумовує, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. У свою чергу відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 12 442,50 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4500 грн, по процентам в розмірі 4882,50 грн, по додатковій комісії в розмірі 810 грн та по неустойці в розмірі 2550 грн, що призводить до порушення прав та інтересів позивача.
Водночас позивач звертає увагу суду, що відповідач здійснювала заходи, спрямовані на виконання умов кредитного договору, а саме: проведена часткова сплата в сумі 2497,50 грн, що мало місце 14.07.2024.
Щодо механізму укладення кредитного договору, то позивач у позові зазначає, що відповідачем як позичальником 14.06.2024 електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 4500 грн, а отже, позивач констатує, що відповідачем як позичальником акцептовано умови кредитного договору. У цьому контексті позивач звертає увагу суду, що позичальником ОСОБА_1 , під час укладення кредитного договору № 14.06.2024-100000620, пройдено ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку України.
З огляду на викладене ТОВ «Споживчий центр» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №14.06.2024-100000620 від 14.06.2024 у розмірі 12 442,50 грн, а також судові витрати.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 12 год 00 хв 19 серпня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.30-31).
Судове засідання, що було призначено о 12 год 00 хв 19.08.2025, не відбулося у зв`язку з неявкою усіх учасників справи (а.с.42). Розгляд справи відкладений до 15 год 30 зв 23 жовтня 2025 року.
Представник позивача Рассказов Д.І. в судове засідання, що призначено о 15 год 30 хв 23 жовтня 2025 року, не з`явився, причин не прибуття в судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як позивача, так і його представника ОСОБА_2 , що були отримані цими учасниками справи 04.09.2025 (а.с.44 зворот та 45 зворот). Водночас представник позивача Рассказов Д.І., в п.3 прохальної частини позову, заявив клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, а у мотивувальній частині позовної заяви від 01.07.2025 (абз.4 стр.15 позовної заяви) - не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні, що відбулося 23.10.2025, позовні вимоги визнала частково, а саме: заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту) у розмірі 4500 грн відповідач визнала, повідомивши суд, що дійсно вона отримувала означену суму коштів у кредитодавця ТОВ «Споживчий центр»; розмір відсотків за користування кредитом визнала в розмірі 50% з підстав фінансової неплатоспроможності, водночас просила суд врахувати, що нею було сплачено кредитодавцю 2497,50 грн, що мало місце 14.07.2024; комісію в сумі 810 грн відповідач не визнала з підстав того, що вона не бачила, щоб означена сума коштів була їй перерахована кредитодавцем; неустойку в сумі 2250 грн ОСОБА_1 не визнала з підстав того, що у період воєнного стану в Україні на законодавчому рівні заборонено фінансовим установам нараховувати та стягувати неустойку за порушення позичальником кредитних зобов`язань.
23 жовтня 2025 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 08 год 55 хв 27 жовтня 2025 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію представника позивача, висловлену письмово, а також процесуальну позицію відповідача, висловлену під час вступного слова, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 14 червня 2024 року ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е885 підписала Пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) №14.06.2024-100000620 (далі Пропозиція, а.с.17-20).
Відповідно до п.2.1 Пропозиції, електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно п.2.2 Пропозиції, електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: 2.2.1 дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; 2.2.2 заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; 2.2.3 відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформований на сайті кредитодавця, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.
Відповідно до п.3.1 Пропозиції, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісії.
Згідно п.3.3 Пропозиції, кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту кредитна лінія; строк, на який надається кредит - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; дата повернення (виплати) кредиту - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
Відповідно до п.4.1 Пропозиції, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_1 .
Згідно п.4.4 Пропозиції, сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання позичальнику кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно до дати його фактичного повернення. Проценти за користування нараховуються та обліковуються кредитодавцем щоденно. Комісії нараховуються у порядку, встановленому договором. Позичальник має право в будь-який час повністю або частково достроково повернути кредит. У разі дострокового повернення кредиту позичальник у день цього повернення сплачує кредитодавцю проценти за період фактичного користування кредитом (включаючи безпосередньо день надання кредиту). У разі дострокового повернення кредиту комісія за надання (або її несплачена частина), яка нарахована, але не сплачена позичальником, сплачується ним у день дострокового повернення кредиту. У разі дострокового повернення кредиту комісія за обслуговування (або її несплачена частина), яка нарахована (включаючи нараховану комісію за всі чергові періоди, передуючі дню дострокового повернення, та за поточний черговий період, у якому відбувається дострокове повернення), але не сплачена позичальником, сплачується ним у день дострокового повернення кредиту. За домовленістю сторін при сплаті у рівному та/або більшому та/або меншому розмірі чергових процентів (або їх частини), комісії за надання (або її частини), чергової комісії за обслуговування (або її частини), раніше дати платежу, зазначеної у графіку платежів (дострокова сплата), позичальник звільняється від обов`язку сплатити відповідний черговий платіж (або його сплачену частину), комісію за надання (або її частину) у дату, зазначену в графіку платежів. При цьому вищезазначені раніше сплачені чергові проценти (або їх частину), комісію за надання (або її частину), чергову комісію за обслуговування (або її частину) позичальник доручає кредитодавцю зарахувати в рахунок виконання цих зобов`язань в дату платежу, вказану у графіку платежів, а за наявності залишку коштів в дострокове повернення кредиту. Сторони домовились, що за відсутності прострочених платежів, неустойки (якщо вона підлягає сплаті) станом на дату його сплати (крім випадку, коли сплата відбувається в останньому черговому періоді) будь-який платіж, сплачений позичальником, є вищезазначеними раніше сплаченими у рівному та/або більшому та/або меншому розмірі черговими процентами (або їх частиною), комісією за надання (або її частиною), черговою Комісією за обслуговування (або її частиною).
Відповідно до п.7.6 Пропозиції, у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором, кредитодавець залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Максимальний розмір неустойки встановлюється законом.
Згідно п.9.1 Пропозиції, у несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору
Відповідно до п.10.1 Пропозиції, цей договір набирає чинності з дати отримання кредитодацем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовом ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. Цей договір діє протягом одного року.
Також, 14.06.2024 ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е885 підписала Заявку кредитного договору №14.06.2024-100000630 (кредитної лінії) (а.с.20-21).
Крім того, під час укладення вищевказаного кредитного договору, відповідачем ОСОБА_1 14 червня 2024 року о 10 год 15 хв підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е885 Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №14.06.2024-100000620 (кредитної лінії) та Інформаційне повідомлення позичальника ОСОБА_1 , яке є Додатком до кредитного договору №14.06.2024-100000620 (кредитної лінії) від 14 червня 2024 року (а.с.21-23).
Із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №14.06.2024-100000620 від 14.06.2024 суд встановив, що розмір заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем щодо виконання означеного кредитного договору складає 12 442,50 грн, з яких: 4500 грн основний борг; 4882,50 грн проценти; 810 грн комісії; 2250 грн неустойка (а.с.11).
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частина 1,2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частинами 1,2 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, з досліджених безпосередньо в судовому засіданні Пропозиції ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) №14.06.2024-100000620 від 14.06.2024, Заявки кредитного договору №14.06.2024-100000620 (кредитної лінії) від 14.06.2024 та Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №14.06.2024-100000620 (кредитної лінії) від 14.06.2024, що в сукупності складають кредитний договір №14.06.2024-100000620 від 14.06.2024 (далі Кредитний договір), суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано такий кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме: Е885.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання нею у кредит від ТОВ «Споживчий центр» грошових коштів у сумі 4500 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов означеного кредитного договору у строки, передбачені цим правочином.
Водночас матеріалами справи підтверджується той факт, що сума кредиту, яка була обумовлена між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 і відображена у п.2 Заявки кредитного договору №14.06.2024-100000620 (кредитної лінії) від 14.06.2024 та п.2 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №14.06.2024-100000620, була отримана відповідачем шляхом перерахування на її картковий рахунок, маска-картки: № НОМЕР_3 .
Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
У судовому засіданні, що відбулося 23.10.2025, відповідач ОСОБА_1 беззастережно визнала той юридичний факт, що вона 14.06.2024 року уклала з позивачем Кредитний договір, підписавши його електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора, отримавши у кредит грошові кошти в сумі 4500 грн. У суду не виникло обгрунтованих сумнівів щодо добровільності визнання відповідачем означених фактів.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконала грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту, що обумовлена умовами Кредитного договору, тобто в сумі 4500 грн кредитодавцю ТОВ «Споживчий центр», беручи до уваги визнання цього юридичного факту відповідачем, тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 4500 грн в рахунок погашення за основним боргом підлягає задоволенню.
Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 4882,50 грн, то суд зазначає наступне.
Зі змісту п.1,2,3,4,5,7 та 8 Заявки кредитного договору №14.06.2024-100000620 (кредитної лінії) від 14.06.2024 та п. 1,2,3,4,5,7 та 8 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №14.06.2024-100000620 (кредитної лінії) від 14.06.2024 суд встановив, що: 1. Дата надання/видачі кредиту 14/06/2024; 2. Сума кредиту 4500 гривень 00 копійок; 3. Строк, на який надається кредит 124 дні з дати його надання; 4. Дата повернення (виплати) кредиту 15/10/2024; 5. Період користування кредитом - кожні наступні 31 день з дня надання кредиту (надалі- «черговий платіж»); 7. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка становить 1,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших двох чергових періодів; 8 Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (день) користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт».
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру боргу за нарахованими та несплаченими процентами за користування відповідачем кредитом, керуючись ст.627 ЦПК України, а також умовами Кредитного договору, встановив, що їх розмір визначений правильно.
Суд, проаналізувавши п.5,7 та 8 Заявки кредитного договору №14.06.2024-100000620 (кредитної лінії) від 14.06.2024 та п.5,7 та 8 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №14.06.2024-100000620 (кредитної лінії) від 14.06.2024, дійшов висновку, що його сторони обумовили те, що позичальник ОСОБА_1 в період перших 62 днів (відповідає двом першим черговим періодам (31 день х 2)) строку кредитування, тобто з 14.06.2024 до 14.08.2024, мала б сплачувати кредитодавцю відсотки за користування кредитом щодня у розмірі 1,5% від суми кредиту, а починаючи з 63 дня строку кредитування (15.08.2024) і до закінчення строку кредитування (15.10.2024) 1% за кожен день користування кредитом.
Таким чином, розмір відсотків за перші два чергові періоди кредитування (з 14.06.2024 до 14.08.2024 п.5,7 та 8 Заявки кредитного договору №14.06.2024-100000620 (кредитної лінії) від 14.06.2024, та п.5,7 та 8 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №14.06.2024-100000620 (кредитної лінії) від 14.06.2024, а також за період, що наступив після перших двох чергових періодів, і до закінчення строку кредитування є наступним:
за період з 14.06.2024 до 14.08.2024 включно 4185 грн (4500 грн х 0,015 = 67,5 грн (розмір відсотків за 1 день користування кредитом); 67,5 грн х 62 дні (кількість днів між 14.06.2024 до 14.08.2024) = 4185 грн));
за період з 15.08.2024 до 15.10.2024 включно 2790 грн (4500 грн х 0,01 = 45 грн (розмір відсотків за 1 день користування кредитом); 45 грн х 62 дні (кількість днів між 15.08.2024 до 15.10.2024) = 2790 грн)).
Отже, сукупний розмір відсотків згідно умов Кредитного договору, що підлягали сплаті позичальником ОСОБА_1 кредитодавцю ТОВ «Споживчий центр», складає 6975 грн (4185 грн + 2790 грн).
Проте як встановлено судом із матеріалів справи та визнається відповідачем, 14 липня 2024 року ОСОБА_1 сплатила кредитодавцю 2497,50 грн. Проаналізувавши зміст Кредитного договору, зокрема п.4.4 Пропозиції, суд встановив, що ТОВ «Споживчий центр» як кредитодавцем, сплачена ОСОБА_1 сума коштів 14.07.2024, була розподілена наступним чином: 2092,50 грн зараховані в рахунок погашення заборгованості за відсотками, а 405 грн у рахунок погашення заборгованості з комісії пов`язаної з наданням кредиту (п.11 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №14.06.2024-100000620 (кредитної лінії) від 14.06.2024)).
Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 4882,50 грн (6975 грн 2092,50 грн) в рахунок заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за період кредитування є обгрунтованою і вмотивованою, а відповідно такою, що підлягає до задоволення.
Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала суду жодних належних і допустимих доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за Кредитним договором, зокрема, з призми розміру сплачених нею коштів у рахунок як погашення тіла кредиту, так і відсотків, що вплинуло б на розмір заборгованості, зокрема, за відсотками.
Суд відхиляє обгрунтування відповідача щодо необхідності стягнення 50% від заявленої суми заборгованості за відсотками з призми того, що відповідач є фінансово неплатоспроможною, оскільки означена обставина не обумовлена сторонами у Кредитному договорі як така, що є підставою для або зменшення розміру відсотків, або їх не нарахування в цілому.
У цьому контексті суд звертає увагу відповідача, що означені цим учасником справи обгрунтування щодо зменшення стягнення розміру відсотків, також не обумовлені ані положеннями ЦК України, ані Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заперечення відповідача проти позовної вимоги про стягнення розміру відсотків не грунтуються ані на умовах Кредитного договору, ані на положеннях як ЦК України, так і Закону України «Про споживче кредитування», а тому розмір відсотків позивачем нарахований відповідачу у відповідності до умов Кредитного договору, який відповідач уклала без будь-яких застережень шляхом підписання цього правочину одноразовим ідентифікатором Е885.
Що стосується позовної вимоги про стягнення заборгованості зі сплати комісій в розмірі 810 грн, то суд зазначає про таке.
Пунктами 11,12 Заявки кредитного договору №14.06.2024-100000620 (кредитної лінії) від 14.06.2024 та п.11,12 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №14.06.2024-100000620 (кредитної лінії) від 14.06.2024 сторони Кредитного договору обумовили, що комісія, пов`язана з наданням кредиту - 405 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 405 грн, у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.
Водночас п.3.1 Пропозиції передбачено, що позичальник ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та комісії.
Отже, підписанням Кредитного договору без будь-яких застережень відповідач підтвердила, що вона обізнана та погодилася з усіма умовами такого договору.
Зміст зобов`язання в наведеному Кредитному договорі, в контексті сплати комісії, пов`язаної з наданням кредиту та за обслуговування кредитної заборгованості, викладено досить зрозуміло, оскільки системний аналіз Кредитного договору дає підстави для висновку про те, що справжня воля сторін цього правочину зводилась до отримання коштів, які позичальник зобов`язана повернути зі сплатою процентів за кредитним договором та комісіями, в розмірі та умовах погоджених сторонами.
Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Встановивши зазначені обставини у справі, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі укладений Кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язалася повернути кредит, а також сплатити проценти та комісії.
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з умовами договору щодо розміру комісій; наявні відомості про те, що саме ОСОБА_1 погодилася з умовами з приводу комісії як пов`язаної з наданням кредиту, так і за обслуговування кредитної заборгованості; позивачем доведені обставини, які давали можливість суду переконатись в тому, з приводу яких відносин був укладений Кредитний договір, та хто ознайомлений з викладеними в ньому умовами.
Отже, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування позивачем комісії в розмірі 810 грн за обслуговування кредитної заборгованості (405 грн х 2 чергові періоди) з урахуванням того, що комісію за надання кредиту позичальник ОСОБА_1 сплатила кредитодавцю 14.07.2024.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що сума несплаченої відповідачем комісії за Кредитним договором складає 810 грн.
Крім того, відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала суду жодних належних і допустимих доказів щодо сплати нею позивачу комісії в розмірі 810 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 810 грн в рахунок заборгованості зі сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості, підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення неустойки в розмірі 2250 грн, то суд зазначає про таке.
Пунктом 17 Заявки кредитного договору №14.06.2024-100000620 (кредитної лінії) від 14.06.2024 та п.17 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №14.06.2024-100000620 (кредитної лінії) від 14.06.2024 сторони Кредитного договору обумовили, що неустойка становить 45 гривень 00 копійок, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми виконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Частиною 1 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Водночас ч.1 ст.550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем);
3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.
Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на час розгляду судом цієї справи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоч умовами Кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником неустойки у розмірі 45 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми виконаного/неналежно виконаного зобов`язання, проте п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях.
Водночас суд дійшов висновку про помилковість твердження позивача, що викладене в мотивувальній частині позовної заяви (розділ «Щодо нарахування неустойки», а.с.4, 4 зворот), в частині правових підстав для стягнення з відповідача розміру неустойки, а саме: з призми положень п.6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», з огляду на таке.
Станом на день укладення між сторонами Кредитного договору п.6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» був викладений у такій редакції: «У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем».
Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
У п.75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (провадження № 14-188цс20) зроблено правовий висновок, якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України.
Відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме положення п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, а не п.6 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування».
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 неустойки в розмірі 2250 грн слід відмовити.
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.2 прохальної частини позовної заяви від 01.07.2025, про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на сплату судового збору, то суд зазначає про таке.
Із досліджених судом матеріалів позовної заяви вбачається, що витрати позивача по сплаті судового збору складають 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №СЦ00024142 від 01.07.2025 (а.с.24).
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в розмірі 10 192,50 грн, з яких: 4500 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 4882,50 грн сума заборгованості за відсотками, 810 грн заборгованості зі сплати комісії. Крім того з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 984,43 грн - судового збору, що визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 527, 530, 549, 550, 599, 610, 626-628, 634, 638, 1046, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 244, 247, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №14.06.2024-100000620 від 14 червня 2024 року в розмірі 10 192 (десять тисяч сто дев`яносто дві) гривні 50 (п`ятдесят) копійок, з яких: 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень - заборгованість за тілом кредиту, 4882 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят дві) гривні 50 (п`ятдесят) копійок сума заборгованості за процентами, та 810 (вісімсот десять) гривень заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 43 (сорок три) копійки.
У задоволенні позовної вимоги про стягнення неустойки в сумі 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 27 жовтня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПУО: 37356833, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий: О. В. Петренко