1Справа № 331/3651/25 2-о/335/262/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Романько О.О., за участю секретаря судового засідання Корсунової Г.В., розглянувши у залі суду у місті Запоріжжі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 подану через представника ОСОБА_2 , заінтересована особа: Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту народження,-

ВСТАНОВИВ:

23.07.2025 за ухвалою судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Яцун О.О. від 30.06.2025 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла цивільна справа за заявою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Надолинського Р.Ф. (діє на підставі ордеру), в якій заявник просить суд встановити факт народження ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Нальчик, Кабардино-Балкарська Автономна Радянська Соціалістична Республіка. Цей факт підтверджується актовим записом про її народження № 570, складеним 15.05.1981 Ленінським РАГСом, та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Заявлені вимоги обґрунтуванні тим, що у свідоцтві про народження ОСОБА_1 , її батьками зазначені мати ОСОБА_3 національність (рос. мовою «русская») та батько ОСОБА_4 , національність (рос. мовою «русский»). Мати ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кіровобад, нині м. Гянджа, Азербайджан, є громадянкою України, що підтверджується її паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 14.12.2000, мешкає у м. Запоріжжя. Батько заявниці народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в Ставропольському краю РФ. Батьки заявниці, в зареєстрованому шлюбі не перебували. Дата та місце смерті батька не відоме. З жовтня 1983 року і по сьогоднішній день ОСОБА_1 постійно мешкає в м. Запоріжжя, є громадянкою України, що підтверджується її паспортом серії НОМЕР_3 , виданим Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 16.09.1997, з урахуванням наведеного свідоцтва про її народження.

Далі представник заявника зазначив, що дані ОСОБА_1 , як фізичної особи, також підтверджуються довідкою про РНОКПП НОМЕР_4 .

23 січня 2024 року Комунарським відділом ДРАЦС у м. Запоріжжі між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво серії НОМЕР_5 .

Додатково вказали, що разом з ОСОБА_1 також мешкає її рідний син ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ). ОСОБА_1 було втрачено оригінал свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . Втрата цього документа обмежує її право користуватися правами, наданими та гарантованими Конституцією України, оскільки свідоцтво про народження є ключовим документом для підтвердження особи та громадянства, а також для здійснення різноманітних юридично значущих дій.

Прохає встановити факт народження заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нальчик Кабардино-Балкарська Автономна Радянська Соціалістична Республіка.

Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 28.07.2025 вказану заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами окремого провадження та з урахуванням приписів ч. 2 ст. 317 ЦПК України призначено до розгляду у судовому засіданні на 14.08.2025, яке було неодноразово відкладено з різних підстав.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності заявника та її представника. Заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримують повністю та просять її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Комунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, пояснення на заяву не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність.

З урахуванням приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до паспорту громадянки України серії НОМЕР_3 виданого Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Нальчик Кабардино-Балкарська Автономна Радянська Соціалістична Республіка та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 (а.с. 8,11).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 15 травня 1981 року Ленінським ЗАГС в м. Нальчик, Кабардино-Балкарська Автономна Радянська Соціалістична Республіка, актовий запис № 570, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , матір`ю дитини зазначено ОСОБА_3 (росіянка), батьком ОСОБА_4 (росіянин) (а.с.11 на звороті).

Відповідно до копії паспорту громадянки України серії НОМЕР_2 , виданого Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 14.12.2000, мати заявниці ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кіровобад, нині м. Гянджа, Азербайджан (а.с. 9-10).

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 23.01.2024 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого 23.01.2024 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 36, (а.с. 12 на звороті). При реєстрації шлюбу відомості про наречену зазначено, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в Російській Федерації, Кабардино-Балкарська Республіка, місто Нальчик.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 виданого 16.01.2007 Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, заявник має сина ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком дитини є ОСОБА_7 , мати ОСОБА_1 , актовий запис № 49 (а.с.12).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 встановлено, що заявниця зверталась до Комунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про видачу їй повторного свідоцтва про її народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Нальчик Кабардино-Балкарська Автономна Радянська Соціалістична Республіка у зв`язку зі втратою оригіналу свідоцтва про народження (а.с.5-6).

Листом від 14.06.2025 № 338/32.10-01-27 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відмовлено у видачі повторного свідоцтва про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 . Причиною відмови стало припинення міжнародного співробітництва з Російською Федерацією, суб`єктом якої є Кабардино-Балкарська Республіка, де було зареєстровано факт народження заявника (а.с.7).

В листі зазначено наступне, 24 лютого 2022 року Російська Федерація розпочала збройну агресію проти України, порушивши фундаментальні норми міжнародного права. Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (№ 389-VIII від 12.05.2015), Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (№64/2022 від 24.02.2022) та Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (№ 2783-ІХ від 01.12.2022), міжнародне співробітництво з державою-агресором припинено. З огляду на вищезазначене, надіслання запитів про правову допомогу для отримання повторного свідоцтва про народження з Ленінського відділу ЗАГС місто Нальчик Кабардино-Балкарської Республіки Російської Федерації є неможливим.

Відповідно до статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, а також засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI (надалі - Закон №2398).

Статтею 49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №2398, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

У разі якщо втрачено актовий запис цивільного стану, складений компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок поновлення, відмінний від передбаченого законодавством України, а також у разі якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо (відповідь не надходить тривалий час, стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника (абзац 3 п. 3.13 Правил №96/5).

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, тому суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Згідно з п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як ст. 3 ЦК України загалом, так і п. 6 ст. 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частини 3, 4 статті 49 Цивільного кодексу України).

Спірна правова проблема обтяжена фактом народження на території іноземної держави-агресора РФ, з видачею свідоцтва про народження.

Відповідно до статті 22 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон про міжнародне приватне право) до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону про міжнародне приватне право документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Аналогічно регламентовано зазначене питання у пункті 7 глави 1 розділу II Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 (далі - Правила реєстрації актів цивільного стану), відповідно до якого документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року №107 «Про деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Однак зазначені норми незастосовні у правовідносинах за участю РФ.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України та повномасштабним вторгненням 24 лютого 2022 року російських військ на територію України задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю Президент Володимир Зеленський підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

У відповідь на акт збройної агресії РФ проти України Президент України Володимир Зеленський підтримав пропозицію Міністерства закордонних справ України про розрив дипломатичних відносин України з РФ, про що 24 лютого 2022 року оголошено на офіційному веб-сайті Міністерства закордонних справ України.

На доручення Глави Української держави Міністерство закордонних справ України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права.

01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-IX «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі - Закон №2783-IX).

22 грудня 2022 року Закон № 2783-IX опубліковано у газеті «Голос України» та 23 грудня 2022 року він набрав чинності.

Закон № 2783-IX передбачає:

зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі - Мінська конвенція та Протокол), вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР, у відносинах з рф та Республікою Білорусь (стаття 1);

вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР (стаття 2).

Відповідно до статті 72 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, зупинення дії договору відповідно до його положень або відповідно до цієї Конвенції звільняє учасників, у взаємовідносинах яких зупиняється дія договору, від зобов`язання виконувати договір у своїх взаємовідносинах протягом періоду зупинення.

Стаття 25 Закону України «Про міжнародні договори України» містить аналогічну норму, відповідно до якої зупинення дії міжнародного договору України за умов, якщо договір не передбачає іншого, чи за відсутності іншої домовленості з іншими його сторонами, звільняє Україну від зобов`язання виконувати його протягом періоду зупинення дії договору з тими його сторонами, з якими зупинено дію договору, і не впливає стосовно іншого на встановлені договором правові відносини України з іншими його сторонами.

За повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Мінської конвенції у відносинах з РФ та Республікою Білорусь зупинено з 27 грудня 2022 року.

З дати зупинення дії Мінської конвенції, зокрема, до документів, виданих на території РФ і Білорусі, при їх пред`явленні на території України застосовується вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, від 05 жовтня 1961 року, яка є чинною у відносинах України з РФ і Білоруссю.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що свідоцтво про народження від 15 травня 1981 року, видане у м. Нальчик, РФ на ім`я ОСОБА_1 , може підтверджувати особу лише у випадку засвідчення його оригіналу (дублікату) апостилем.

Разом з тим, із заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона не має ні оригіналу, ні дублікату свідоцтва про народження, оскільки воно було втрачено.

З огляду на збройний конфлікт між РФ та Україною заявниця позбавлена фізичної можливості як на звернення за дублікатом втраченого свідоцтва про народження на території держави-агресора, так і на апостилювання цього документа відповідними органами РФ, яким надаються повноваження на проставлення апостиля.

Відділом реєстрації актів цивільного стану за фактичним місцем проживання заявника вказано на неможливість повторної видачі свідоцтва про народження через відсутність можливості скерування відповідного запиту про правову допомогу до держави-агресора.

Таким чином, ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати повторне свідоцтво про народження в позасудовому порядку, через припинення міжнародного співробітництва між Україною та Російською Федерацією в умовах воєнного стану.

Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся м. Нальчик, Кабардино-Балкарська Автономна Радянська Соціалістична Республіка та існує об`єктивна неможливість прибути та надати в орган РАЦС оригінал свідоцтва про народження.

Для встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 № 302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 745), паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

З п.35 цього Порядку слідує, що заявник для оформлення паспорта подає, серед іншого, свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави. Згідно з пунктом 3.17 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, рішення суду про встановлення факту реєстрації актів цивільного стану є підставою для поновлення актового запису цивільного стану.

Вищенаведене також знаходить підтвердження у роз`ясненнях, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5.

Так, зокрема, зазначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації народження, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Стаття 23 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачає, що у разі неможливості витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави (наприклад, через військові дії), поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника.

Абзац 3 пункту 3.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Мінюсту України від 12.01.2011 №96/5, також підтверджує, що актовий запис цивільного стану поновлюється відділом ДРАЦС за місцем проживання заявника у разі, якщо витребувати документи від компетентних органів іноземної держави неможливо (наприклад, через військові дії та з ін. підстав).

Факт народження ОСОБА_1 , дата та місце її народження, а також відомості про батьків останньої підтверджуються копією втраченого нею свідоцтва про народження, інформацією в її паспорті громадянина України та відповіддю Комунарського відділу ДРАЦС, яка чітко вказує на неможливість отримання повторного документа з місця первинної реєстрації.

Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З урахуванням наявності обставин, які свідчать про неможливість заявника звернутися до органів РАЦС для отримання повторного свідоцтва про народження, а також наданих суду документів, враховуючи, що встановлення факту народження необхідно заявнику для отримання свідоцтва про народження встановленого зразка, суд доходить висновку про підтвердження факту народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Нальчик, Кабардино-Балкарська Автономна Радянська Соціалістична Республіка, батьками якої зазначені: батьком - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець Ставропольського Краю, національність (рос. мовою «русский»), мати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Кіровобад, Азейбаржан, національність (рос. мовою «русская»), на підставі ст. 125 СК України, оскільки батьки заявника не перебували в зареєстрованому шлюбі.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 про встановлення факту її народження ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Нальчик, Кабардино-Балкарська Автономна Радянська Соціалістична Республіка слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 293, 315, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 подану через представника ОСОБА_2 , заінтересована особа: Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту народження - задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Нальчик, Кабардино-Балкарська Автономна Радянська Соціалістична Республіка, зазначивши в актовому записі про народження у графі «мати» - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, у графі «батько» - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство не відоме.

Повне судове рішення складено 24.10.2025.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя: О.О. Романько