г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 177/2036/25
Номер провадження 2/213/2065/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Хмельової С.М., за участі секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 7000,00 грн та стягнення понесених судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про надання коштів у кредит № 73142889, за умовами якого відповідач отримав в кредит 7000,00 грн строком на 25 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,1% щоденно на залишок заборгованості та сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 15% від суми кредиту. Договір укладено в електронній формі та підписано електронним підписом позичальника. Відповідач свої зобов`язання не виконав, платежі в рахунок погашення заборгованості не здійснював.

Позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 за договором №73142889 від 15.02.2025 шляхом укладення договору факторингу №26/06/25 від 26.06.2025.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 7000,00 грн, а також судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу в сумі 3 500,00 гривень.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника товариства.

Відповідач до початку розгляду справи по суті надав заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без його участі. В заяві зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення суми боргу визнає в повному обсязі, заперечує проти стягнення з нього судового збору та витрат на правову допомогу. Відзив на позов відповідачем не надано.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.223 ЦПК України.

У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

30 липня 2025 року позов надійшов до Криворізького районного суду Дніпропетровської області, ухвалою якого від 31.07.2025 направлено на розгляд за підсудністю до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

09 вересня 2025 року позовна заява, передана за підсудністю, надійшла до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області суду.

Ухвалою від 11 вересня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

15 лютого 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73142889. За умовами договору Кредитодавець зобов`язався передати Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 7000,00 грн, на строк 25 днів , шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку кредиту, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від Суми кредиту та Комісію за надання кредиту. Процентна ставка за кредитом складає 0,100% в день (фіксована) від суми кредиту, комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1050,00 грн, проценти за понадстрокове користування кредитом 4,00% в день, пеня 4,00%, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 8225,00 грн.

Сторонами також підписаний додаток до Договору Таблиця обчислення загальної вартості кредиту.

Договір укладено із використанням веб сайтуhttps://mycredit.ua та підписаний відповідачем Електронним підписом одноразовим ідентифікатором 22067.

Підписавши договір, відповідач погодився з усіма його умовами.

Довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» за вих. № КД-000036853 від 11.07.2025 р. підтверджується успішність проведеної операції по перерахунку 15.02.2025 року 7000.00 грн, номер платежу 5d750b15-6011-462e-8004-42f24bf74970; Отримувач ОСОБА_2 на карту № НОМЕР_1 .

Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів належним чином не виконав.

26 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №26/06/25, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №73142889 на загальну суму 7000,00 грн, що підтверджується договором факторингу та реєстром прав вимог. Платіжною інструкцією від 08.07.2025 підтверджується оплата реєстру прав вимоги за договором факторингу.

Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, станом на 28.07.2025 заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена та складає 7000,00 грн (тіло кредиту), заборгованість за відсотками, пенею, комісією відсутня.

Розмір заборгованості відповідачем не оспорюється.

Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлено, що сторонами в кредитному договорі визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредиту, процентна ставка, розмір комісії, загальна вартість кредиту, реальна річна процентна ставка.

Також встановлено, що кредитний договір між сторонами укладено у формі електронного документу та підписано відповідачем електронним підписом.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до положень статті 11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення з відповідачем кредитного договору №73142889 від 15 лютого 2025 року, що відповідачем не заперечується.

У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Як встановлено договором, за користування кредитом передбачено сплату процентів за фіксованою процентною ставкою 0,001% в день від суми кредиту та комісія за надання кредиту в грошовому виразі 1050,00 грн. Проте, а ні первинним кредитором, а ні позивачем не було нараховано відповідачу процентів та комісії. Такі позовні вимоги відсутні.

Встановлено, що відповідач умови договору щодо повернення суми не виконав, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі отриманої суми 7000,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Приписами ст.625 ЦК України, передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Встановлено, що на підставі договору факторингу від 26 червня 2025 року позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 73142889 від 15 лютого 2025 року в сумі 7000,00 грн. За період з 26.06.2025 по 28.07.2025 (дата здійснення розрахунку) заборгованості за процентами, комісією, пенею не нараховано.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлено, що відповідач визнає наявність заборгованості у вказаній в позові сумі, що видно із його заяви.

Як передбачено частиною 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частини 4 вказаної статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи те, що відповідачем розмір заборгованості не оспорюється, і ці обставини слід вважати доведеними, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 7000,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд керується таким.

Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/WestAllianceLimited проти України заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі Заїченко проти України (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 11 січня 2024 року у справі № 235/8612/19 не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Як передбачено ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу в даній справі підтверджується договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, витягом з Акту №16-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 11.07.2025, відповідно до якого вартість послуг щодо боржника ОСОБА_1 становить 3500 грн (500 грн - вивчення наявних у Клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів; 3000,00 грн - підготовка/складання позовної заяви до Боржника за договором позики у малозначній справі). Платіжною інструкцією від 11.07.2025 підтверджується здійснення оплати за актом приймання наданої правничої допомоги №16-П.

Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому. обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідач заперечує проти стягнення з нього судових витрат. Проте будь-яких обґрунтованих підстав для зменшення розміру правничої допомоги не навів.

Виходячи із принципів розумності та справедливості, суд вважає, що вартість послуг на правничу допомогу в сумі 3 500,00 грн відповідає критеріям співмірності із складністю справи, часом, витраченим на виконання адвокатом відповідних робіт, обсягом цих робіт та ціні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як передбачено ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 2422,40 грн за платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №579937883.1 від 29.07.2025.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, а відповідач визнав позовні вимоги, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Інші 50 відсотків судового збору, що становить 1211,20 грн слід повернути позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 512, 514, 525, 526, 530, 611, 626, 628, 629, 639, 1049, 1050, 1054, 1077 ЦК України, ст. ст. 7, 12, 13, 79-81, 89, 133, 137, 141, 142, 247, 258, 263-265, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за Договором кредиту №73142889 від 15 грудня 2025 року у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 коп., що є тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, а саме 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», місцезнаходження: вул.Стельмаха Михайла, буд.9А, офіс 204, м. Ірпінь, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Дата складення повного судового рішення 28 жовтня 2025 року.

Суддя С.М. Хмельова