Справа №339/315/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Комарницький Е.Г. звернулася з позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів згідно рішення від 16 січня 2020 року з твердої грошової суми, визначивши розмір аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнення 70000 грн неустойки з приводу невиконання рішення суду щодо сплати аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що визначений розмір аліментів на даний час є невеликою сумою і становить лише незначну частину тих коштів, які позивач витрачає для забезпечення потреб дітей та є недостатніми для утримання дітей.

Відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків, нехтує дітьми, не сплачує аліменти на дітей, зокрема, станом на 21 липня 2025 року згідно розрахунку виданого Долинським відділом Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області сума заборгованості по сплаті аліментів складає 70000 грн неустойки (пені), які позивач просить стягнути.

15 вересня 2025 рокувідкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

26 вересня 2025 року відповідачем подано про безпідставність позовних вимог та відмову у задоволенні позову, оскільки факти викладені в позові не відповідають дійсності. Позивач сумлінно виконує рішення суду та сплачує аліменти утримання дітей в розмірі по 1750 гривень на дитину та немає заборгованості, щомісячно переказував кошти на рахунки

НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк», які належать позивачу, про що надав відповідні докази.

Щодо вимоги про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми (1750 грн. на кожну дитину) на 1/3 частку від усіх видів заробітку, то вказав, що не відмовляється від обов"язку утримувати своїх дітей. Однак сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів мого заробітку не може, оскільки у зв`язку із ситуацією яка склалася у державі через війну, не має постійного місця роботи та можливості заробляти значні кошти.

Враховуючи прожитковий мінімум для дітей, має змогу перераховувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1750 гривень на кожну дитину, які вчасно сплачує і не має заборгованості (а.с.30-31).

14 жовтня 2025 року залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Долинський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Сторони в судове засідання не з`явилися, просять розгляд справи проводити у їх відсутності (а.с.31, 59, 69).

Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, позивач з 18 липня 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Болехівським міським судом від 30 червня 2020 року (а.с.8-11).

Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання яких з відповідача стягувалися аліменти у розмірі по 1750 грн щомісячно на кожну дитину згідно рішення Болехівського міського суду від 16 січня 2020 року (а.с.12-13).

На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист 23 липня 2020 року, який перебуває на виконанні у Долинському відділі державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.15).

Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивач визначила способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що дитинство являється об`єктом охорони держави.

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру.

При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. статті 182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України, гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі».

В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Позивач скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Суд враховує, що відповідач є працездатним, а тому може офіційно працевлаштуватися та отримувати гідну заробітну плату і виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дитини.

Позивач, як одержувач, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів і суд з нею погодився, зокрема тому, що розмір, присуджених до стягнення аліментів в розмірі по 1750 грн на дитину, на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, оскільки з врахуванням віку дітей, на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дітей.

Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, відсутність у нього рухомого та нерухомого майна, інших осіб яких зобов"язаний утримувати за законом, з урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дітей, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку що розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повинен становити 1/3 частки від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За вказаних обставин, позов щодо зміни способу стягнення аліментів, слід задовольнити, змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, суд також бере до уваги, що з огляду на положення п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному провадженні).

Така зміна способу стягнення аліментів зазначеним шляхом буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності

Разом з тим, є необгрунтованими вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, виходячи з наступного.

Так, статтею 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Згідно зі ст. 77-80 ЦПК України, належними, допустимими та достатніми є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, на підставі них можна встановити дійсні обставини справи, у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

На підтвердження доводів щодо відсутності заборгованості, відповідач надав квитанції, які підтверджують факт сплати ним аліментів на розрахункові рахунки позивача

НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк», які належать позивачу, однак своєчасно не надав вказані квитанції до ВДВС (а.с.32-49).

З наданого розрахунку Долинським відділом державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що станом на 20 жовтня 2025 року заборгованості по аліментах немає, переплата становить 2.77 грн (а.с.70).

За таких обставин, вимоги позивача не підлягають задоволенню судом, оскільки позивачем не доведено та не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та застосування до відповідача заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 180, 182, 192 СК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Долинський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу стягнення аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Болехівського міського суду від 16 січня 2020 року у справі № 339/341/19.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 часткии від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У задоволенні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 - місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Долинський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції місцезнаходження вул. .Долина Калуського району Івано-Франківської області, .

Суддя О.С. Головенко