№ 201/8409/23
провадження 2-ві/201/20/25
У Х В А Л А

24 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Антонюк О.А., розглянувши в письмовому провадженні заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Соборного районного суду міста Дніпра Покопцевої Діни Олександрівни у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Занько Едуард Петрович, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Соборного районного суду міста Дніпра Покопцевої Д.О. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Занько Е.П., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

22 жовтня 2025 позивачем подано заяву про відвід головуючому та всьому складу Соборного районного суду міста Дніпра.

Ухвалою судді Соборного районного суду міста Дніпра Покопцевої Д.О. від 23 жовтня 2025 року заявлений відвід було визнано необґрунтованим та заява передана для розгляду іншому судді.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 жовтня 2025 заява про відвід судді Покопцевої Д.О. була передана судді Антонюку О.А..

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Перевіривши матеріали справи, заяву та додані до неї документи, суд вважає заяву про відвід не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Частиною 3 статті 40 ЦПК України передбачено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження в справі.

Судом встановлено, що згідно встановленого законом вище вказану справу було розподілено автоматизованою системою документообігу суду для розгляду судді цього суду Покопцевій Д.О..

Підставою для заявленого позивачем відводу зазначено, що внаслідок неналежного виконання процесуальних обов`язків було втрачено процесуальний документ позивача заяву від 15.01.2024 року про зміну підстав позову. Після повернення справи від експертної установи із висновком представник позивачки 18.03.2025 року ознайомилася з матеріалами справи і виявила відсутність вказаної заяви, про що письмово повідомила, але жодних дій стосовно розшуку документу, передбачених п. 10 розділу 1 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затверджених наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019р. № 814 та Додатком 1 до пункту 10 Розділу І, головуючий не вжила. Це свідчить про її небажання сприяти позивачу у вирішенні спору та ігнорування її заяв, внаслідок чого цю заяву 04.04.2025 року довелось подавати повторно.

Представником відповідача 13.09.2025 року було подано клопотання про зловживання процесуальним правом позивачем, яка гарантувалося на тому, що нібито позивач протягом розгляду справи подає численні безпідставні клопотання, змінює підстави позову, не забезпечує явку свідків, не з?являється в судові засідання, подає апеляційні та касаційні скарги, чим затягує розгляд справи.

Такі дії головуючого свідчать, на думку позивача про її упередженість та не об`єктивність в даній справі.

Дії судді при прийнятті даної конкретної справи до провадження та призначенні її до розгляду справи та інші ді судді відповідають вимогам цивільно-процесуального закону, об`єктивних даних про сумніви в об`єктивності та неупередженості судді не надано, нічим не підтверджені сумніви та припущення не можуть бути покладені в основу задоволення відводу, законних підстав (передбачених ст. 33, 36, 37 ЦПК України) для задоволення відводу немає. Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Одночасно, не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Також встановлено, що підстав для відводу на які посилається заявник та з інших підстав (ст.36, 37 ЦПК України) не знайшли свого підтвердження, адже такі підстави не містять в собі будь-яких відомостей, щодо можливої упередженості судді під час розгляду справи та не ставлять під сумнів його об`єктивність, також судом не було встановлено будь-яких інших обставин, які виключають участь цього судді у розгляді справи, а тому передбачених законом підстав для задоволення відводу немає.

Таким чином, заява не ґрунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для задоволення відводу немає та не встановлено, тому суд вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 36, 37, 40, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Соборного районного суду міста Дніпра Покопцевої Діни Олександрівни у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Занько Едуард Петрович, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

Ухвала згідно ст. 353 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Антонюк