ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2025 року м. Кропивницький

справа № 401/1658/23

провадження № 22-ц/4809/1014/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О.Л. (головуючий, суддя-доповідач), ЄгороваС. М., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Мельничик Ю. С.) від 21.03.2025,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

08.05.2023 ОСОБА_1 , від імені якого діє представник - адвокат Красницька Я. С., шляхом направлення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (рекомендоване повідомлення № 602) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), вказуючи на те, що він є споживачем фінансових послуг та клієнтом АТ КБ «ПриватБанк». Між ним та відповідачем було укладено договір (угоду) SAMDNWFC9 від 31.10.2016.

За умовами та на виконання вказаного договору відповідач відкрив на ім`я позивача рахунок ( НОМЕР_1 ) та видав платіжну картку № НОМЕР_2 . Станом на 09:00 03.09.2022 на вказаному картковому рахунку відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я позивача знаходились його особисті пенсійні заощадження (грошові кошти) в сумі 23196,46 грн.

Крім того, на підставі Договору № 5121 від 29.12.2021 відповідач видав на ім`я позивача кредитну картку № НОМЕР_3 з кредитним лімітом у валюті UАН (українська гривня) 16000,00 грн та терміном кредитування - 29.12.2022.

03.09.2022 з 18:06 по 18:13 невідомі особи віддалено неправомірно заволоділи номером телефону позивача, який був авторизований в АТ КБ «ПриватБанк» як фінансовий номер. Тоді ж позивач втратив контроль над своїм номером телефону та не мав можливості здійснювати дзвінки.

03.09.2022 о 19:22 та 19:30 з мобільного телефону своєї дружини позивач повідомив відповідача, зокрема за номером гарячої лінії 3700, про блокування його фінансового номеру, авторизованому в за стосунку Приват24, та блокування його рахунків.

Надалі з 18:13 03.09.2022 по 24:00 05.09.2022 невідомими позивачу особами від його імені вчинили такі дії:

- розірвали Договір (угоду) SAMDNWFC9 від 31.10.2016 з АТ КБ «ПриватБанк»;

- зняли (перерахували) з рахунку НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) особисті грошові кошти (пенсійні заощадження) позивача в загальній сумі 23 752,46 грн;

- зняли (перерахували) кошти за кредитним договором № 5121 з карткового рахунку № НОМЕР_3 в сумі 16 000,00 грн.

Вказані грошові кошти були переведені фінансовими шахраями на рахунку позивача в АТ «Ощадбанк» та в подальшому виведені на невідомі рахунки.

Жодних розпоряджень на списання коштів позивач не надав, також він не вчиняв жодних дій направлених на розірвання договору від 31.10.2016, тобто відбулося протиправне, поза волею позивача розірвання договору SAMDNWFC9 від 31.10.2016 та заволодіння невідомими особами (фінансовими шахраями) грошовими коштами, що знаходились на рахунках відкритих АТ КБ «ПриватБанк`на ім`я позивача у загальній сумі 39 752,46 грн.

За фактом заволодіння грошовими коштами позивача останній звернувся до кібер поліції та ВП № 1 (м.Світловодська) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про вчинення злочину, за якою було почато досудове розслідування та внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 000579 з правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 190 КК України та визнанням ОСОБА_1 потерпілим.

05.09.2022 позивач звернувся до відповідача із заявоюв якій повідомив, що 03.09.2022 з рахунку позивача були викрадені особисті кошти в сумі 23 000,00 грн та кредитні кошти в сумі 16 000,00 грн та просив припинити нарахування відсотків в зв`язку з початком досудового розслідування та внесенням відомостей до ЄРДР за фактом шахрайських дій, на підтвердження чого надав витяг з ЄРДР.

АТ КБ «ПриватБанк» заяву позивача проігнорував, та продовжує нарахування відсотків за кредитом, який позивач не отримував. Крім того відповідач відмовив позивачу в поверненні грошових коштів, які були списані з рахунків позивача.

Позивач вважає, що банк, не переконавшись, у належному користувачеві, не здійснив відповідних перевірок, щодо встановлення (ідентифікації) належного споживача банківських послуг, надав сторонній особі доступ до акаунту позивача в Internet Banking системи «Приват24», що призвело до викрадення грошових коштів з карткових рахунків (як особистих коштів, позивача, що зберігались ним на рахунку в банку так і використання кредитного ліміту) та фактично сприяв вчиненню злочину, чим порушив права позивача, як споживача банківських послуг AT КБ «ПриватБанк», згідно з Законом України «Про захист прав споживачів» (а. с. 1 - 45, том 1).

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 19.08.2024 (а. с. 7 - 11 том 2), ОСОБА_1 просив суд:

- визнати дії Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» щодо проведення будь-яких операції, що вчинені в період часу з 18:13 03.09.2022 по 24:00 05.09.2022 по картковим рахункам, що відкриті в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) - неправомірними та такими, що призвели до порушення прав ОСОБА_1 , як споживача банківських послуг;

- визнати недійсним односторонній правочин, вчинений 03.09.2022 про розірвання договору (угоди) № SAMDNWFC9 від 31.10.2016, який укладено між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» відновити на картковому рахунку № НОМЕР_5 ( НОМЕР_1 ), що відкритий на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ), залишок коштів станом на 18:13 03.09.2022 в сумі 23 752,46 грн;

- визнати правочини, у формі використання кредитного ліміту за картковим рахунком № НОМЕР_6 (договір № SAMDNWFC3 від 18.12.2021), відкритим в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , в сумі 16 000,00 грн з моменту їх укладення недійсними без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину;

- визнати нечинними транзакції використання (зняття/перерахування) коштів з карткового рахунку № НОМЕР_6 , що відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , вчинені в період часу з 18:13 03.09.2022 по 24:00 05.09.2022;

- скасувати нарахування АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 по кредитним коштам на картковому рахунку № НОМЕР_6 процентів за користування кредитними коштами в тому числі неустойки (штрафи, пеня), комісії з дня здійснення неналежних транзакцій (розрахунків) з 18:13 03.09.2022;

- зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» припинити нарахування за карткою/рахунком № НОМЕР_6 , відкритим в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , щомісячних платежів за користування кредитними коштами з 18:13 03.09.2022 (а. с. 7 - 9, том 2).

2. Короткий зміст рішення суду

21.03.2025 Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області ухвалив рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Суд:

визнав дії Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» щодо проведення будь-яких операції, що вчинені в період часу з 18:13 03.09.2022 по 24:00 05.09.2022 по картковим рахункам, що відкриті в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ), неправомірними та такими, що призвели до порушення прав ОСОБА_1 , як споживача банківських послуг;

визнав недійсним односторонній правочин, вчинений 03.09.2022, про розірвання договору (угоди) № SAMDNWFC9 від 31.10.2016, який укладений між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 ;

зобов`язав Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» відновити на картковому рахунку № НОМЕР_5 ( НОМЕР_1 ), що відкритий на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ), залишок коштів станом на 18:13 03.09.2022 в сумі 23 752,46 грн;

визнав правочини, у формі використання кредитного ліміту за картковим рахунком № НОМЕР_6 (договір № SAMDNWFC3 від 18.12.2021), відкритим в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , в сумі 16 000 грн недійсними з моменту їх укладення без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину;

визнав нечинними транзакції використання (зняття/перерахування) коштів з карткового рахунку № НОМЕР_6 , що відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , вчинені в період часу з 18:13 03.09.2022 по 24:00 05.09.2022;

скасував нарахування АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 по кредитним коштам на картковому рахунку № НОМЕР_6 , процентів за користування кредитними коштами в тому числі неустойки (штрафи, пеня), комісії з дня здійснення неналежних транзакцій (розрахунків) з 18:13 03.09.2022;

зобов`язав АТ КБ «ПриватБанк» припинити нарахування за карткою/рахунком № НОМЕР_6 , відкритим в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , щомісячних платежів за користування кредитними коштами з 18:13 03.09.2022.

Крім того, в порядку розподілу судових витрат стягнув з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Суд мотивував своє рішення тим, що відповідач не довів обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 , як користувач послуг банку, своїми діями чи бездіяльністю сприяв доступу сторонніх осіб до відомостей по кредитні картки, його рахунки, доступу до акаунту в застосунку «Приват24», незаконному використанню іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 03.09.2022. Враховуючи це, суд дійшов висновку про задоволення позову та визнання дії АК КБ «Приватбанк» щодо проведення будь-яких операції, що вчинені в період часу з 18:13 03.09.2022 по 24:00 05.09.2022 по рахункам, що відкриті у Банку на ім`я ОСОБА_1 , неправомірними та такими, що призвели до порушення прав позивача, як споживача банківських послуг.

3. Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

21.04.2025 відповідач АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» звернулось до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.03.2025 у справі № 401/1658/23, у якій просить скасувати його та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі (а. с. 135-143, том 2).

Апелянт вказав, що рішення суду ним оскаржується з підстави порушення судом норм процесуального і неправильного застосування норм матеріального права.

Зокрема, суд не надав належної оцінки доказам у справі, які підтверджують, що саме позивач сприяв розголошенню персональних даних, що сприяло зняттю коштів. Крім того, кошти було переведено не на рахунок іншої особи, а саме на рахунок позивача в Ощадбанку, водночас зникнення коштів з рахунку Ощадбанку не є предметом розгляду даної справи.

Наголошує, що суд першої інстанції переклав відповідальність за здійснення операції на Банк, але той не може захистити рахунок клієнта, якщо вхід до сервісу Приват24 був здійснений з коректним введенням логіну та паролю входу. У цьому випадку було коректно введено логін та пароль входу до Приват24, а тому саме з вини позивача стало можливим використання його коштів. У такому разі Банк не несе відповідальності за здійснені оскаржувані транзакції, оскільки саме необачність та бездіяльність позивача сприяла сторонньому доступу до приватної інформації для списання коштів з рахунку позивача.

4. Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє представник - адвокат Красницька Яна Сергіївна, у відзиві на апеляційну скаргу, просить вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (а. с. 157-168, том 2).

Зазначає, що твердження апелянта про передачу позивачем інформації про логін та пароль доступу до свого акаунта в Приват24 є безпідставними. Позивач не порушував правил користування банківськими послугами, але став жертвою шахраїв. При цьому банк не убезпечив позивача, як клієнта банка, від протиправних дій третіх осіб щодо грошових коштів на банківських рахунках позивача.

Виявивши ознаки можливих неправомірних дій третіх осіб, позивач негайно повідомив про це банк, але його повідомлення залишилося без належного реагування.

03.09.2022 о 18:13:56 він внаслідок шахрайських дій третіх осіб, які віддалено здійснили заміну сім-карти мобільного оператору Київстар втратив доступ до номеру мобільного телефону НОМЕР_7 та з вказаного часу Позивач не міг користуватись послугами мобільного зв`язку та інтернету. В наслідок чого, в період з 18.15 год. 03.09.2022 по 24.00 год. 05.09.2022 невідомими особами, поза волею позивача, було вчинено протиправні дії.

Суд правильно встановив, що позивач не був ініціатором вчинення транзакцій, за якими з його карткових рахунків було перераховано грошові кошти та правочину щодо розірвання договору.

5. Короткий зміст позицій сторі у справі у судовому засіданні в апеляційному суді

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Наконечна Альона Вікторівна підтримала подану апеляційну скаргу, надала усні пояснення щодо обставин справи.

Позивач ОСОБА_1 особисто в судове засідання не з`явився, а його представник адвокат Красницька Яна Сергіївна апеляційну скаргу не визнала, надала усні пояснення щодо обставин справи.

6. Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до частин 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним нормам закону відповідає не повною мірою, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню частково.

7. Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

Станом на 09:00 03.09.2022 ОСОБА_1 був клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та відповідно споживачем банківських послуг, мав в АТ КБ «ПриватБанк» відкритий поточний рахунок.

Для користування послугами банку ОСОБА_1 використовував свій номер телефону НОМЕР_7 , який був авторизований як фінансовий номер, зокрема в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking «Приват24».

Станом на 18:00 03.09.2022 на картковому рахунку позивача знаходилась особисті грошові кошти в сумі 23196,46 грн. (а.с. 8, том 1), а також йому був доступний кредитний ліміт в сумі 16 000,00 грн (а. с. 9 - 12, том 1).

03.09.2022 о 18:14 ОСОБА_1 внаслідок протиправних дій третіх осіб втратив доступ до номеру мобільного телефону НОМЕР_7 у зв`язку з віддаленою заміною сім-карти з номером НОМЕР_7 , який використовувався ним як фінансовий номер, для входу в «Приват24». У момент заміни сім карти мобільне обладнання перебувало у зоні дії базової станції, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а після заміни сім-карти номер телефону о 18:15:15 став обліковуватись за базовою станцією в АДРЕСА_2 .

03.09.2022 о 18:44:32 з нетипового для позивача пристрою РІХЕL 3a GООGLЕ з коректним введенням логіну та паролю здійснено вхід до особистого кабінету клієнта банку ОСОБА_1 у «Приват24».

03.09.2022 року після 19:01 з банківських рахунків ОСОБА_1 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», відбулось списання вказаних грошових коштів на загальну суму 39 680,81 грн (23196,46 грн власних коштів та 16000 грн кредитних коштів) шляхом проведення п`яти переказів на картку НОМЕР_8 в АТ «Ощадбанку», яка належить також клієнту ОСОБА_1 (а. с. 114-115, том 1). Надходження цих коштів до АТ «Ощадбанк» та їх зарахування на рахунок клієнта ОСОБА_1 № НОМЕР_9 підтверджується випискою.

Цьому передувало надходження дзвінка о 18:59:07 03.09.2022 від «ПриватБанка» на мобільний номер телефону НОМЕР_7 для підтвердження платежу.

03.09.2022 здійснено вхід у мобільний додаток «Ощадбанк» акаунт ОСОБА_2 з використанням пристрою РІХЕL 3a.

Крім того, суд встановив, що 03.09.2022 зафіксовано 4 звернення до ПрАТ «Київстар» з номеру телефону НОМЕР_10 з приводу шахрайських дій відносно телефону НОМЕР_7 . Телефонний номер НОМЕР_7 було заблоковано 03.09.2022 о 23:03.

Згідно з витягом з ЄРДР від 05.09.2022 до ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області надійшла заява від ОСОБА_3 , про те що 03.09.2022 невідома особа під приводом переказу грошових коштів шляхом обману із використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділа грошовими коштами розмірі 23 196,46 грн належними ОСОБА_1 (а. с. 18 - 19, том 1).

З висновку експерта № 1701 за результатами проведення судової експертизи відео-, звукозапису від 24.05.2024 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000579 від 05.09.2022 вбачається. що слова (фрази, репліки) в розмові яка міститься у файлі "Аудіозапис на виконання п. 4 ухвали суду" не належать ОСОБА_1 (а. с. 228 - 241, том 1).

8. Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

8.1. Норми права та їх джерела

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, зобов`язання виникають, зокрема, з договорів.

Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Частиною 1 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

За змістом ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з преамбулою Закону України «Про платіжні послуги» (далі - Закон № 1591-ІХ), який введено в дію з 01.08.2022, саме цей Закон визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.

У ст. 1 Закон № 1591-ІХ наведено ряд визначень, зокрема, такі:

автентифікація - процедура, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача платіжних послуг та/або належність користувачу платіжних послуг певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг;

вразливі платіжні дані - дані (їх сукупність), включаючи індивідуальну облікову інформацію, за допомогою яких можуть вчинятися шахрайські дії;

дистанційна платіжна операція - платіжна операція, що здійснюється із застосуванням засобів дистанційної комунікації;

засіб дистанційної комунікації - засіб комунікації, що використовується у процесі укладання правочинів щодо надання платіжних послуг (у тому числі для надсилання та отримання всіх необхідних для цього документів та відомостей) та/або ініціювання платіжних операцій без фізичної присутності надавача платіжних послуг та користувача;

індивідуальна облікова інформація - індивідуалізований набір інформації, що надається надавачем платіжних послуг користувачу або його уповноваженому представнику для цілей автентифікації;

ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює платіжну операцію шляхом формування та/або подання відповідної платіжної інструкції, у тому числі із застосуванням платіжного інструменту. До ініціаторів належать платник, отримувач, стягувач, обтяжувач;

неакцептована платіжна операція - платіжна операція, виконана надавачем платіжних послуг платника на підставі наданої ініціатором платіжної інструкції без отримання згоди платника (крім примусового списання (стягнення) або після відкликання такої згоди;

неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі;

неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно);

неналежний стягувач - особа, яка не має визначених законом підстав на ініціювання платіжної операції з рахунку платника;

платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього;

платник - особа, з рахунку якої ініціюється платіжна операція на підставі платіжної інструкції або яка ініціює платіжну операцію шляхом подання/формування платіжної інструкції разом з відповідною сумою готівкових коштів;

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 32 цього Закону користувач відповідно до умов договору зобов`язаний надати надавачу платіжних послуг інформацію для здійснення контактів із ним, а надавач платіжних послуг зобов`язаний зберігати цю інформацію протягом строку дії договору.

Обов`язок надавача платіжних послуг щодо повідомлення користувача (у спосіб, визначений договором) про здійснені операції з використанням платіжного інструменту користувача є виконаним у разі:

1) інформування надавачем платіжних послуг користувача про кожну здійснену операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем;

2) відмови користувача від отримання повідомлень надавача платіжних послуг про здійснені операції з використанням платіжного інструменту користувача, про що зазначено в договорі.

Згідно з п. 6, п. 7 ч. 19, ч. 20 ст. 38 Закону № 1591-ІХ емітент зобов`язаний повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу. У разі невиконання емітентом обов`язку з інформування користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від виконання таких операцій несе емітент. Обов`язок емітента щодо повідомлення користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним у разі: інформування емітентом користувача про кожну виконану операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем; відмови користувача від отримання повідомлень емітента про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу користувача, про що зазначено в договорі про надання платіжних послуг; реєструвати та протягом строку, передбаченого нормативно-правовими актами Національного банку України, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування емітентом користувача та користувачем емітента, надавати користувачу таку інформацію за його письмовим зверненням.

Користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний:

1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором;

2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом;

3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права;

4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції;

5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Частинами 1, 2, 3, 12, 22 ст. 86 Закону № 1591-ІХ надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином.

Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність, визначену цим Законом, за виконання помилкової, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків.

Користувачі мають право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг внаслідок помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків.

Надавачі платіжних послуг, що обслуговують платників, несуть перед ними відповідальність за неакцептованими платіжними операціями. У разі виконання неакцептованої платіжної операції надавач платіжних послуг зобов`язаний негайно після виявлення факту виконання неакцептованої платіжної операції або після отримання повідомлення платника (залежно від того, що відбувалося раніше) повернути за рахунок власних коштів суму неакцептованої платіжної операції на рахунок платника, а також сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання з рахунку платника коштів за неакцептованою платіжною операцією до дня повернення коштів на рахунок платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану неакцептовану платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди).

Надавачі платіжних послуг несуть передбачену законодавством відповідальність за порушення прав та інтересів споживачів.

Загальні вимоги Національного банку України до емісії/еквайрингу платіжних інструментів, що емітуються (уключаючи електронні платіжні засоби, передплачені платіжні інструменти), та здійснення розрахунків з їх використанням встановлено Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 164 (далі - Положення).

Згідно з п. 29 Положення умови договору не повинні містити вимоги про безумовну відповідальність користувача за неналежну платіжну операцію, за винятком, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації, розголошення ПІНу/індивідуальної облікової інформації або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію з використанням платіжного інструменту.

Користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем (п. 140 Положення). До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (п. 146).

8.2. Оцінка аргументів сторін у справі та висновків суду першої інстанції

У цій справі спір виник щодо правомірності виконання Банком платіжних операцій, які позивач вважає такими, що не були ним ініційовані або акцептовані, а також нарахування Банком обумовлених укладеним між сторонами по справі договором процентів за користування кредитним лімітом.

Підставою оскарження позивачем правомірності дій Банку стало те, що у період часу з 19:01 по 19:04 03.09.2022 п`ять переказів коштів з банківського рахунку позивача здійсненні сторонніми особами від його імені, але поза його волею з протиправним використанням його особистих даних, якими вони заволоділи без порушення ним правил конфіденційності.

У цій справі обидві сторони не заперечують, що несанкціоноване, помилкове списання відбулося внаслідок дій третіх осіб. Втім, позивач вважає, що таке списання відбулося через неправомірні дії Банку, який не зупинив підозрілі платежі, натомість Банк стверджує, що він не мав можливості не виконати належним чином оформлені розпорядження клієнта на здійснення переказів, а втрата позивачем коштів відбулася через його власну необачність, або умисні дії з передачі персональних даних третім особам.

Зазначені у цій постанові норми ЦК України, Закону України «Про платіжні послуги» та Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів є спеціальними для спірних правовідносин й дають підстави для висновку, що надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами, зокрема, за виконання помилкової або неакцептованої платіжної операції, порушення прав та інтересів споживачів. При цьому жодні умови договорів не можуть встановлювати безумовну відповідальність користувача за неналежну платіжну операцію, крім випадків, коли доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації, розголошення ПІНу/індивідуальної облікової інформації або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію з використанням платіжного інструменту.

Відповідно до ст. 5 Закону «Про основні засади забезпечення кібербезпеки України» банки є суб`єктами забезпечення кібербезпеки. Відтак несанкціоноване списання коштів з рахунку позивача є не просто помилковим платежем, а інцидентом кібербезпеки, який мав бути зафіксований та розслідуваний Банком відповідно до приписів вказаного Закону.

У Типології легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, додаток «Кіберзлочинність та відмивання коштів», затвердженій наказом Дерфінмоніторингу від 25.12.2013 №157, вказано, що банківська система України є однією зі сфер, де найбільш широко та активно використовуються сучасні можливості інформаційних технологій та мережі Інтернет. А враховуючи, що зазначені технології використовуються для грошових переказів, зазначена сфера привертає все більшу увагу злочинців. Несанкціоноване списання коштів з банківських рахунків, шахрайство з платіжними картками, втручання в роботу інтернет-банкінгу, розповсюдження комп`ютерних вірусів, DDoS атаки на інтернет-ресурси, шахрайство в інформаційних мережах - це не вичерпний перелік кіберзлочинів, тобто злочинів у сфері інформаційних та комп`ютерних технологій. У розділі 2.1 «Шахрайство в системах дистанційного банківського обслуговування» Типології, вказано, що системи дистанційного банківського обслуговування, як інструмент доступу до грошових переказів, сьогодні все частіше стають мішенню для кіберзлочинців.

Мета шахраїв спотворити інформацію, сформувати за допомогою ДБО і провести платіж, який за змістом не буде виділятися в потоці звичайної діяльності жертви, але переведе гроші на рахунки підставної особи або фіктивної фірми, використовуючи звичайне для даного клієнта призначення платежу. У Типології вказано, що індикаторами підозрілості фінансових операцій зазначеної спрямованості для банківських установ опосередковано можуть бути наступні фактори, зокрема: спроба входу із забороненого/нового IP-адресу; транзакції в нестандартний час або підключення до системи у вечірній час; незвичайні умови або складність операції: висока частота переказів коштів протягом невеликого періоду часу, велика кількість різноманітних джерел походження коштів та платіжних методів (інструментів); спроби зняти кошти в день їх зарахування; операції не відповідають попереднім операціям клієнта.

Тож, можна зробити висновок, що крім функцій розрахунково-касового обслуговування клієнта Банк також виконує й функцію зберігання його грошових коштів, які перебували на поточному рахунку, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів. Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеного в постанові від 21.06.2023 у справі № 922/4091/19.

Отже, ключовими питаннями цієї справи є те, чи довів Банк вину позивача (клієнта) у доступі третіх осіб до інформації, яка дозволила ініціювати банківські операції, і чи спростував Банк наявність своєї вини у несанкціонованому списанні коштів з рахунку клієнта.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності, які встановленні ст. ст. 77 - 80 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, суд першої інстанції на підставі досліджених ним доказів, які містяться у справі, встановив та взяв до уваги таке:

-ОСОБА_2 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», між сторонами у справі існують правовідносини банківського рахунку та кредиту;

-ОСОБА_2 має власний обліковий запис у системі «Приват24», ідентифікація в якій здійснюється з використанням логіну та пароля, а також повідомленого ним Банку номеру мобільного телефону НОМЕР_7 , який обслуговується оператором мобільного зв`язку Київстар;

-03.09.2022 о 18:14 ОСОБА_1 внаслідок протиправних дій третіх осіб втратив доступ до номера мобільного телефону НОМЕР_7 у зв`язку з віддаленою заміною сім-карти. До зміни сім-карти обладнання перебувало у зоні дії базової станції, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а після заміни сім-карти номер телефону о 18:15:15 став обліковуватись за базовою станцією в АДРЕСА_2 ;

-03.09.2022 о 18:44:32 з нетипового для позивача пристрою РІХЕL 3a GООGLЕ з коректним введенням логіну та паролю здійснено вхід до особистого кабінету клієнта банку ОСОБА_1 у системі «Приват24».

-03.09.2022 з 19:01 по 19:04 з банківських рахунків ОСОБА_1 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», відбулось списання грошових коштів на загальну суму 39 680,81 грн (23196,46 грн власних коштів та 16000 грн кредитних коштів) шляхом проведення п`яти переказів на картку НОМЕР_8 в АТ «Ощадбанку», яка належить також клієнту ОСОБА_1 ;

-03.09.2022 здійснено вхід в акаунт ОСОБА_2 у мобільному додатку «Ощадбанк» з використанням пристрою РІХЕL 3a та виконано переказ коштів;

-03.09.2022 починаючи з 20:01 у мобільний додаток «Мій Київстар» надійшло чотири повідомлення про шахрайські дії відносно номеру мобільного телефону НОМЕР_7 , а о 23:03 цей телефонний номер було заблоковано;

-05.09.2022 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне провадження № 0000579 щодо того, що 03.09.2022 невідома особа під приводом переказу грошових коштів шляхом обману із використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділа грошовими коштами розмірі 23 196,46 грн, належними ОСОБА_1 . Досудове розслідування триває.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з оцінкою доказів, яку зробив суд першої інстанції та правильністю його висновку, що позивач не був ініціатором спірних переказів коштів з його рахунків у АТ КБ «ПриватБанк» так, як 03.09.2022 відбулася компроментація доступу до акаунту ОСОБА_2 в інтернет-банкінгу «Приват24», що забепечило безперешкодне входження до нього з нетипового пристрою та ініціювання неналежним платником платежів з використанням як власних коштів позивача, так і кредитних коштів у межах встановленого на рахунку відповідача кредитного ліміту.

При цьому відповідач не надав переконливих доказів того, що свідомі чи необережні дії або бездіяльність позивача призвели до втрати платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації, або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію з використанням платіжного інструменту.

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суду першої інстанції не надав оцінку тій обставині, що здійсненню переказів коштів з рахунків позивача передувало надходження дзвінка 03.09.2022 о 18:59:07 від «ПриватБанка» на мобільний номер телефону НОМЕР_7 для підтвердження платежу та ідентифікація ОСОБА_2 .

Колегія суддів вважає, що місцевий суд правильно врахував пояснення відповідача про те, що вказаний дзвінок був записаний, а також суд врахував висновок експерта № 1701 за результатами проведення судової експертизи відео-, звукозапису від 24.05.2024 у кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000579 від 05.09.2022, з якого вбачається, що слова (фрази, репліки) в розмові яка міститься у файлі «Аудіозапис на виконання п. 4 ухвали суду» не належать ОСОБА_1 (а. с. 228 - 241, том 1).

У зв`язку з цим колегнія суддів погоджується з тим, що сам по собі можливе коректне введення вихідних даних (логіну та паролю) для входу в акаунт позивача у системі «Приват24» та ініціювання від імені клієнта платіжних операцій, про що стверджує позивач у відзиві та апеляційній скарзі, достовірно не підтверджувати ту обставину, що платежі ініційовано належним платником, або що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню інформації про його логін та пароль.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду звернула увагу на те, що згідно зі змістом відзиву відповідача на позовну заяву, а також доданого до нього висновку службової перевірки щодо платежів ОСОБА_2 03.09.2022 Банк зафіксував два дзвінки: о 09:22:50 з телефону НОМЕР_7 надійшло повідомлення по блокування карткових рахунків клієнта ОСОБА_1 та о 18:59:07 від співробітника «ПриватБанк» на номер телефону НОМЕР_7 для підтвердження платежу на суму 3115,50 грн та проходження відповідної процедури верифікації. Банк також повідомив суду, що зміни логіну та паролю у той день не відбувалося (а. с. 103 - 111, 113 - 115, том 1).

Отже, за твердження відповідача, 03.09.2022 між Банком і позивачем двічи відбувся контакт по телефону.

Позивач не вказував про те, що він звертався 03.09.2022 о 09:22:50 по питанню блокування операцій на його рахунках, а відповідач не пояснив суду яким чином надалі були здійснені оспорювані платежі без процедури розблокування рахунків.

Ба більше, згідно з отриманою на вимогу суду першої інстанції інформації від ПрАТ «Киівстар» про вхідні та вихідні з`єднання, а також користування послугою доступу до мережі Інтернет телефонним помером НОМЕР_7 (а. с. 80 - 81, том 1) 03.09.2022 з 18:23:43 по 18:22:39 (тобто, після віддаленої заміни сім-карти позивача) між вказаним телефонним номером і контактом ПриватБанк було сім вхідних СМС з`єднань (18:23:46, 18:26:02, 19:02:27, 19:02:59, 19:03:27, 19:21:21, 19:22:39) та вихідний дзвінок на номер 3700 (18:58:13).

Відповідач про такі зєднання з номером телефону позивача суд не повідомив. Як не повідомив і зміст СМС, які ним надсилалися на цей номер.

Вихідний дзвінок о 18:59:07 на телефонний номер позивача в мережі оператора мобільного зв`язку не зафіксовано.

Колегія суддів вважає, що Банку (відповідач), який обслуговує рахунок позивача і отримав 03.09.2022 від його імені для виконання п`ять доручень на переказ коштів на власний рахунок в іншому бfнку, мав звернути увагу на очевидні ознаки сумнівності (підозрілості) фінансових операцій, а саме: вхід із нового пристрою та IP-адреси, підключення до системи у вечірній час, повторюваність переказів між тими самими рахунками та відносно високу частоту переказів протягом короткого періоду часу.

За обачності й добросовісності з боку Банку він мав змогу зупинити сумнівні операції, або й взагалі відмовити у їх виконання з огляду на його твердження, що 03.09.2022 о 09:22:50 з телефону НОМЕР_7 надійшло повідомлення по блокування карткових рахунків клієнта ОСОБА_1 .

З огляду на це правильним є висновок суду першої інстанції про те, що довів відповідач не довів вину позивача у доступі третіх осіб до інформації, яка дозволила ініціювати банківські операції, та не спростував наявність своєї вини у несанкціонованому списанні коштів з рахунків позивача.

Тож, суд правильно визнав дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо проведення оспорюваних платежів від 03.09.2022 з рахунків ОСОБА_1 неправомірними, а також нечинними відповідні транзакції (перекази грошових коштів), як такі, що не можуть створювати для позивача правові наслідки їх виконання.

З огляду на правову природу процентів, які є платою за користування кредитом (ст. 1054 ЦК України), а також на те, що позивач не несе відповідальності за неналежні платежі у межах встановленого Банком кредитного ліміту, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за обставин цієї справи Банком нарахування процентів за використання кредитних коштів є неправомірним та порушуватиме права позивача, а так само можливе нарахування неустойки, право на які передбачено підписаною ОСОБА_1 заявою від 29.12.2021 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, які запропонував йому Банк (а. с. 195 - 217, том 1). Тому суд обгрунтовано задовольнив вимоги позивача про зобов`язання відповідача скасувати нарахування на кредитні кошти в сумі 16000,00 грн та не здійснювати такі нарахування у подальшому.

Однак, задоволення вимоги позивача про визнання правочину з використання кредитного ліміту у сумі 16000,00 грн недійсним у поєднанні із задоволенням іншої вимоги про недійсність трансакцій є надмірним та по суті тим самим, адже, як вбачається з виписки АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 8, том 1) всі кошти за оспорюваними переказами з єдиного поточного рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_1 , тобто з рахунку, що відкривається банком клієнту для зберігання коштів і виконання платіжних операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України (п.п. 12 п. 2 Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої постановою Правління НБУ від 29.07.2022 № 162).

Також, колегія суддів апеляційного суду вважає істотним твердження апеляційної скарги відповідача про те, що суд не дав належної оцінки тій обставині, що грошові кошти з рахунків позивача у АТ КБ «ПриватБанк» за оспорюваними переказами надійшли на його рахунок в іншому банку - АТ «Державний ощадний банк України», а звідти були переказані іншим особам.

Отже, внаслідок переказу особистих коштів позивача з рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» на його особовий рахунок в АТ «Державний ощадний банк України» позивач не може вважатися таким, що зазнав збитків, адже кошти не перейшли до третіх осіб.

Позивач міг зазнати збитків лише внаслідок здійснення платіжних операцій на його рахунку в Ощадбанку, але вимог до цієї банківської установи він у цій справі не пред`явив.

З огляду на це вимога позивача про зобов`язання АТ КБ «ПривтБанк» поновити на його рахунку залишок особистих коштів в сумі 23752,46 грн (відшкодувати завдані прямі збитки) є необгрунтованою. Однак суд помилково її задовольнив, а тому в цій частині рішення суд підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені відповідної позовної вимоги.

Крім того, задовольнивши позов в частині визнання визнаyня недійсним одностороннього правочину від 03.09.2022 про розірвання договору (угоди) № SAMDNWFC9 від 31.10.2016, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , суд першої інстанції не навів доказів того, що такий договіh був розірваний. До того ж встановивши що цей правочин позивfчем не був вчинений. суд не мав правових підстав для визнання його недійсним.

9. Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги відповідача частково знайшли свої підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, а тому у відповідних частинах, про які йдеться вище за текстом цієї постанови, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Врешті аргументи апелянта не спростовують правильність висновків місцевого суду про доведеність фактів порушення ним прав позивача, які підлягають судовому захисту.

Керуючись ст. 367, 374, 37_, 382-384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Вимоги апеляційної скарги Акціонерного товариство комерційний банк «ПриватБанк»задовольнити частково.

Скасувати рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.03.2025 у в частині:

визнання недійсним одностороннього правочину від 03.09.2022 про розірвання договору (угоди) № SAMDNWFC9 від 31.10.2016, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 ;

зобов`язання Акціонерного товариство Комерційний банк «Приватбанк» відновити на картковому рахунку № НОМЕР_5 ( НОМЕР_1 ), що відкритий на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ), залишок коштів станом на 18:13 03.09.2022 в сумі 23 752,46 грн;

визнання правочину у формі використання кредитного ліміту за картковим рахунком № НОМЕР_6 (договір № SAMDNWFC3 від 18.12.2021), відкритим в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , в сумі 16000,00 грн недійсними з моменту їх укладення без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Ухвалити щодо таких позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»нове судове рішення, яким у задоволені цих вимог відмовити повністю.

В інших частинах рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.03.2025 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 23.10.2025.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

С. І. Мурашко