Справа №639/3400/25
Провадження №2/639/1358/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Рубіжного С.О.,

секретар судового засідання Чубенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», в особі свого представника, звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 в якій просить стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором № від 05.10.2020 у розмірі 41400,32 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн..

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 29.03.2019 р. між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» надав позичальнику кредит у сумі 35122,00 грн. строк кредиту 36 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 40 %. АТ «ОТП Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 35122,009 грн, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 21.06.2024 загальний розмір заборгованості становив 41400,32 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 21258,94 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 20141,38 грн.

21.06.2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № від 21.06.2024.

Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 21.06.2024 року обліковується заборгованість в розмірі 41400,32 грн. у зв`язку з чим позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 23 травня 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження.

В судове засідання учасники справи не з`явились, представник позивача, Євтодьєв А.О. який діє на підставі довіреності від 18.03.2025 року, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, в судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі. Крім того зазначив, що не погоджується із розміром витрат на правничу допомогу, вважає його завищеним, та таким що не відповідає розміру виконаних робіт та витраченого часу.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

В судовом засіданні із досліджених доказів встановлено 05.10.2020 відповідач подав Анкету-Заяву про отримання кредиту до АТ «ОТП Банк», того ж дня між АТ «ОТП Банк» та відповідачем, було укладено кредитний договір № . За умовами укладеного договору, відповідач отримав від банку кредит на суму 35122,00 грн., зі сплатою 40,00% річних (фіксована ставка) за користування кредитом, строком на 36 місяців.

Сторонами також був підписаний додаток №1 до договору про споживчий кредит, який є невід`ємною частиною договору, яким визначено орієнтовний Графік платежів та розрахунок загальної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, а також Паспорт споживчого кредиту (а.с. 5, 6, 7-8).

На підтвердження надання ОСОБА_1 грошових коштів, позивачем надано виписку по особовому рахунку (а.с. 21 - 26).

21.06.2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №21/06/24, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № від 05.10.2020 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та відповідачем (а.с. 11-16).

Відповідно до Реєстру боржників №1 до договору факторингу №21/06/24 від 21.06.2024, ТОВ «ФК ««Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 41400,32 грн., з яких: 21 258,94 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 20 141,38 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 17-18).

Згідно з розрахунком заборгованості, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № від 05.10.2020 станом на 21.06.2024 у розмірі: 41400,32 грн., з яких: 21 258,94 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 20 141,38 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 27).

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

За змістом ч. 1 ст. 1077 ЦПК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до приписів ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд вказує, що за абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, тобто у межах погодженого сторонами кредитування.

Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги за ч. 2 ст. 1050 ЦК.

Водночас, за умовами укладеного 05.10.2020 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору № , його сторони дійшли згоди, що кредит надається строком на тридцять шість місяців з 05.10.2020 (тобто по 05.10.2023).

Відповідно до графіку щомісячних платежів наведених в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором від 05.10.2020, сума кредиту складає 35122,00 грн., проценти за користування кредитом 25693,62 грн.. Кредитним договором визначено, що повернення кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом оплати позичальником ануітетних платежів, тобто фіксованими сумами, які визначені графіком.

Проте відповідно до складеного ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за користування кредитними коштами нараховувалися позичальнику по 06.06.2024.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) зазначено, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості».

У постановах Великої Палати Верховного Суду неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Отже, після спливу строку кредитування, а саме з 06.10.2023 припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за договором.

З огляду на викладене, суд відхиляє посилання ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на доведеність розміру заборгованості за відсотками відповідача перед позивачем у зазначеному в позовній заяві розмірі, оскільки кредитор не мав права нараховувати передбачені відповідним договором кредиту проценти позичальнику після спливу дії цього договору.

Суд зазначає, що нарахування відповідачу відсотків поза межами дії укладеного договору суперечить вимогам закону.

Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України.

Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, окрім ст.1048 ЦК України, і самим Договором.

Як встановлено судом та зазначено в договорі, кредит погоджено на суму 35122,00 грн. строком на 36 місяців, до 05.10.2023, ануітетними платежами.

Отже, враховуючи наведене, підстави для нарахування та сплати відсотків за період з 06 жовтня 2023 року по 06 червня 2021 року, відсутні.

Розрахувати відсотки необхідно в межах строку дії договору, тобто за 36 місяців, та графіку платежів, відповідно до якого, сума кредиту становить 35122,00 грн., проценти за користування кредитом 25693,62 грн..

Як вбачається з розрахунку, відповідачем було спалачено в рахунок погащення кредиту 13863,06 грн., в рахунок погащення відстоків за користування кредитом 14758,19 грн., таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 21258,94 (35122,00 13863,06), заборгованість за відсотками в сумі 10935,43 грн. (25693,62 грн. 14758,19 грн.) (а.с. 27).

Інших доказів, права кредитором змінювати розмір фіксованої шомісячної суми платежів позивачем не надано.

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного договору належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором № від 05.10.2020 в розмірі 32194,37 грн, яка складається із: суми кредиту 21258,94 грн.; суми процентів за користування кредитом - 10 935,43 грн.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 1).

Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн.

В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн позивач надав копії таких документів: договору про надання правової допомоги № 03-07/24 укладеного 03.07.2024 між ТОВ «ФК «Еліт Фінас» адовкатом Литвиненко Оксаною Ігорівною, відповідно до якого документом, що підтверджує надання адвокатом послуг, та їх приймання клієнтом є Акт приймання-передачі наданих псолуг, якмй складається і підписується сторонами (а.с. 28-29).

Згідно акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024, адвокат надав, а клієнт прийняв послуги відповідно до договору №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 по справі за позовом до ОСОБА_1 , та зазначено опис виконаних робіт:

Первинна консультація 1 000,00 грн. (0,5 година);

Правовоий аналіз наявних документів із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини 4 000,00 грн. (2 години);

Підготовка та подання позовної заяви 4 200,00 грн. (2,1 годин) (а.с. 30).

Крім того надана платіжна інструкція №4923 від 01.10.2024 на суму 9200,00 грн. (а.с.31).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до вимог чинного законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач в свої заяві зазначив, що вважає розмір витрат на правничу допомогу завищеним.

Оцінивши надані документи та доводи в обґрунтування суми заявлених витрат на правничу допомогу, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9200,00 грн. не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зокрема, проведення провавого аналізу вартістю 4000,00 грн., складання позовної заяви, оскільки справа є типовою, нескладною, не містить великого обсягу доказів та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.

Відповідно до правового висновку, викладеному у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.

Відтак, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, порівняння ринкової вартості аналогічних робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, заперечення відповідача суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до 4000,00 грн.

Згідно ч.ч.1 ,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ціна позову складала 41400,32 грн. Рішенням суду позов задоволено частково в розмірі 32194,37 грн.

Оскільки позов суд задовольняє частково, тобто на 77,76 %, судовий збір за подачу позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у сумі 2354,57 грн.

Витрати на правничу допомогу, пропорційно до задоволених вимог складають 3110,40 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 264, 265 , 274 ЦПК України, суд, -

Керуючись ст.ст. 4, 215, 526, 530,534, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.81, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором № від 05.10.2020 в розмірі 32 194 (тридцять дві тисячі сто дев`яносто чотири) гривні 37 копійок, з яких 21 258,94 грн. тіло кредиту; 10 935,43 грн. - заборгованості за відсотками.

В іншій частині позивних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2354 (дві тисячі триста п`ятдесят чотири) гривні 57 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3110 (три тисячі сто десять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс», код ЄРДПОУ 40340222, місцезнаходження 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2)..

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 21.10.2025.

Суддя С.О. Рубіжний