Справа № 364/895/25
Провадження № 2-з/364/13/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2025 року, суддя Володарського районного суду Київської області Ткаченко О. В.,

розглянувши заяву представника позивачаКарабут Марини Вікторівнив інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», треті особи : Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києв Шарков Олександр Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович, про захист прав споживачів та визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, -

встановив:

До Володарського районного суду Київської області на підставі ч. 1 ст. 152 ЦПК України надійшла зазначена заява представника позивача Карабут Марини Вікторівнив інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», треті особи : Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києв Шарков Олександр Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович, про захист прав споживачів та визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, в якій Заявник просить суд зупинити стягнення на підставі оскарженого ним виконавчого напису нотаріусу.

Вирішуючи заяву представника позивача Карабут Марини Віктоівни інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи; залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (частини перша, шоста, сьома, одинадцята статті 153 ЦПК України).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (зокрема, постанова Верховного Суду України від 18.01.2017 р. у справі № 554/410/15ц).

Суд у порядку статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує як джерело права практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, у рішенні від 29.06.2006 р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначав, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права; ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. Під час вирішення справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для названої Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 цієї Конвенції декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування; тому обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту, протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З огляду на наведене держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права; при цьому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним і забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп/2004); правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, якщо воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (пункт 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. № 3-рп/2003).

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (зокрема, постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 р. у справі № 910/1040/18, постанова Касаційного цивільного суду від 17.11.2020 р. у справі № 766/25403/18 тощо).

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані ст. 34 ЗУ Про виконавче провадження. Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються державним виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується безпосередньо державним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Водночас ч. 3 ст. 432 ЦПК України передбачено, що до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Отже, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваних виконавчих написів нотаріусів може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчих написів, до вирішення справи по суті стягнення на підставі оспорюваних виконавчих написів слід зупинити.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги щодо зупинення стягнення за виконавчими написоми, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження, виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149,150 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Заяву представника позивача представника позивачаКарабут Марини Вікторівнив інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», треті особи : Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києв Шарков Олександр Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович, про захист прав споживачів та визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 29 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, зареєстрованого в реєстрі за №13073, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» суми заборгованості за кредитним договором № 2527127 від 08.01.2021 року в розмірі 60045,00 грн.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 07 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрованого в реєстрі за № 6240, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ Факторинг» суми заборгованості за кредитним договором № 3403387 від 026.12.2020 року в розмірі 10417,7 грн.

Копії цієї ухвали суду надіслати учасникам справи до відома, приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Шаркову Олександру Олександровичу та приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Канцедал Олександру Олександровичу до виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень; оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову, як виконавчого документа, три роки.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О. В. Ткаченко