Справа № 1003/3785/2012
Провадження № 6/357/188/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Кардаш О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Біла Церква заяву заявника (боржника) ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою, в якій просив розстрочити виконання рішення ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів суду у справі № 2/1003/1566/2012 від 02.04.2012 року рівними частинами, щомісячно, періодом з дня постановлення відповідної ухвали судом терміном на один рік. Заява мотивована тим, що 21 березня 2012 року Білоцерківським міськрайонним судом ухвалено рішення про стягнення з відповідача у справі № 2/1003/1566/2012 аліментів на користь позивача. На даний час у ОСОБА_1 склалися обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, а саме несприятлива фінансова ситуація, що пов`язана з безробіттям (не має ніякого доходу), крім того фінансове становище суттєво обтяжено кредитними зобов`язаннями, у зв`язку з цим він не має можливості погасити суму боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 435 ЦПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою від 06 жовтня 2025 року прийнято до розгляду заяву заявника (боржника) ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду та призначено судове засідання для розгляду заяви на 21 жовтня 2025 року.

Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в встановленому законом порядку, заяви та клопотання до суду не надходили, причини неявки суду невідомі.

Позивач ( стягувач ) в судове засідання представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялися в встановленому законом порядку, заяви та клопотання до суду не надходили, причини неявки суду невідомі.

Отже, неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є повними та достатніми для її розгляду, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду, розглянути за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали заяви про відстрочення виконання судового рішення, матеріали цивільної справи № 1003/3785/2012, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2012 року було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_5 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 10.02.2012 року до досягнення повноліття дітей.

Звертаючись до суду з заявою про розстрочення виконання судового рішення, заявник посилався на те, що в нього несприятлива фінансова ситуація, що пов`язана з безробіттям (не має ніякого доходу), крім того фінансове становище суттєво обтяжено кредитними зобов`язаннями, у зв`язку з цим він не має можливості погасити суму боргу.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 19.09.2025 р. за №220849, виданого державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Анною Піонтківською, у виконавчому провадженні №32343122 з примусового виконання виконавчого документа №2/1003/1566/2012 від 02.04.2012, за боржником ОСОБА_1 рахується заборгованість по аліментам стам на 01.09.2025 в розмірі 186285,83 грн.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Варто зазначити, що суд у вирішенні цих питань повинен також враховувати те, що обставини, за яких виконання рішення неможливе, повинні існувати насправді, в реальності, та безпосередньо перешкоджати його виконанню в строки, в обсязі та в порядку, визначені у рішенні. Тому суд не може вважати підставами для надання відстрочки або розстрочки виконання рішення, зміни чи встановлення способу і порядку його виконання обставини, які зумовлені суб`єктивним фактором.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26 грудня 2003 року №14встановлено, що судам у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на вазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

З наведених норм вбачається, що суд може відстрочити чи розстрочити виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів існування таких обставин.

Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін.

У заяві про розстрочення виконання рішення суду заявник посилався та те, що в нього несприятлива фінансова ситуація.

Однак, заявник до заяви про розстрочення виконання судового рішення не надав жодних доказів на підтвердження даних обставин та в матеріалах справи відсутні дані докази.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12,13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що існування обставин, вказаних у заяві ОСОБА_1 , не є підтвердженим належними та допустимими доказами, не створює випадок винятковості, який відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України є обов`язковою умовою для розстрочення виконання рішення суду, а скрутне матеріальне становище не має характеру особливої або виняткової обставини.

Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили та не є обставиною, що ускладнює його виконання.

Окрім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 12 травня 2011 року у справі Ліпісвіцької проти України ( п. 18,23) визначено, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, визначених в п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Таким чином, заявником - відповідачем не обґрунтовано винятковості випадку, у зв`язку з яким слід би було розстрочити виконання вказаного рішення суду, не зазначено достатніх обставин, які б свідчили про істотне ускладнення виконання рішення, а відтак, й про необхідність розстрочення такого. Посилання на те, що у заявника (боржника) відсутні доходи та скрутне матеріальне становище не свідчать ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для розстрочки виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.12, 13, 76, 81, 247, 435 Цивільного процесуальногокодексу України, ст. 124 Конституції України,суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви заявника (боржника) ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Суддя Б. І. Кошель