Провадження № 2/522/2513/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки адвоката Цейтліної В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування дитини з батьком, який проживає окремо від неї, встановлення способів участі у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, в якій просив: зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення часу спілкування дитини з батьком, а саме:

- у будні дні: кожні вівторок та четвер (або кожні середу та п`ятницю) з 16:00 до 20:00 без присутності матері;

- у вихідні дні: кожні суботу та неділю з 09.00 до 20.00 без присутності матері;

- матір надає можливість забирати дитину в дні народження дитини (20 листопада), батька (20 липня), бабусі (17 липня), дідуся (10 серпня) з 14:00 по 20:00.

В обґрунтування позову зазначено що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2023 року. Сторони мають малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На початку серпня 2023 року відповідачка забрала їхнього сина та переїхала проживати до своєї квартири АДРЕСА_1 , де мешкає до цього часу. Станом на момент звернення з даним позовом набрало законної сили рішення Приморського районного суду м. Одеси по цивільній справі 522/21589/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, яким позовні вимоги були задоволені в повному обсязі та вирішено визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 за місцем реєстрації або місцем тимчасового проживання його матері, ОСОБА_2 . Зазначив, що за час окремого проживання, відповідачка фактично ізолювала дитину від нього та спілкування з ним. З того часу дитину він бачив декілька разів і лише в присутності його матері, наодинці з дитиною він не залишався жодного разу. Він має бажання бачитися зі своєю дитиною, спілкуватися з ним, має бажання приймати активну участь в його вихованні, хоче примати участь у його розвитку та у житті. Зазначив, що з висновком органу опіки та піклуваннявін категорично не погоджується. Разом з тим, попри наявності висновку, його вимоги відповідачка не виконує. Вважає, що дії відповідачки свідчать про умисне порушення його прав щодо спілкування з дитиною, участі в його вихованні та розвитку, порушення інтересів дитини, яка також потребує спілкування з батьком, потребує його піклування та участі в його житті, а також норм чинного Сімейного законодавства, які охороняють та забезпечують йому ці права. Згідно чинного Сімейного законодавства відповідачка не має жодного права чинити перешкоди йому у спілкуванні, побаченнях, у вихованні їхньої спільної дитини. Станом на сьогоднішній день, відсутні будь-які обставини, які згідно чинного законодавства можуть позбавити його таких прав щодо дитини.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 05 серпня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с. 29 - 30).

30.08.2024 на адресу суду від представника відповідачки - адвоката Цейтліної В.Є. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнають у повному обсязі. Зокрема зазначила, що ОСОБА_1 завжди бачився і наразі спілкується з сином, жодні перешкоди зі сторони відповідачки йому не чиняться. І за час спільного проживання сторін, і після припинення стосунків дитиною завжди опікувалась лише відповідачка (годувала, виховувала, купала, лікувала тощо). З огляду на бажання ОСОБА_1 , враховуючи інтереси дитини, відповідачка не заперечувала проти зустрічей позивача та сина, їх спілкування по відеозв`язку тощо. Більш того, ОСОБА_1 самостійно обирав час та місце зустрічі з дитиною, а відповідачка, зважаючи на режим та потреби сина, сприяла їх зустрічам, приводила дитину та забирала тощо. З часу припинення стосунків між сторонами ОСОБА_1 регулярно бачився з сином та спілкувався по відеозв`язку. Враховуючи відсутність у дитини емоційного зв`язку з позивачем, вік дитини, його емоційний стан під час зустрічей з позивачем (часто наляканість, плаксивість, прохання повернутись до мами, відмова йти на зустріч з батьком), з метою створення дитині впевненості що він у безпеці, відповідачка під час зустрічей позивача і дитини перебувала разом з ними внаслідок чого син почував себе краще і залюбки грався. Жодних доказів на підтвердження створення відповідачкою перешкод у спілкуванні з дитиною або невиконання нею встановленого органом опіки та піклування графіку побачень позивач не надав та не має змоги надати, оскільки такі твердження є безпідставними. Зазначила, що ОСОБА_4 не знає характеру, вподобань, звичок, раціону, режиму дня дитини. З батьком дитина не має емоційного зв`язку, позивач завжди обмежувався лише присутністю та спогляданням за процесом догляду за дитиною. Враховуючи, що дитині не виповнилось навіть чотири роки, він не звик до позивача, який намагається на дитину психологічно тиснути, не має з ним емоційного зв`язку та прив`язаний до відповідачки, перебування дитини на одинці з позивачем завдасть дитині значного емоційного стресу, що є неприпустимим під час його розвитку у такому віці. Наразі відповідачка разом із сином проживає у м. Львові, де ОСОБА_2 орендує житло і працює, а дитина відвідує ясла-садок Львівської міської ради. Отже, наразі зустрічі дитини та батька можливі у місті, в якому проживає ОСОБА_3 . З приводу наведеного позивачем графіку зазначила, що він абсолютно не відповідає інтересам дитини, його режиму дня та є для нього обтяжливим. Вимога про визначення часу спілкування з дитиною з 14:00 до 20:00 у дні народження бабусі та дідуся за будь-яких обставин не може бути задоволена, оскільки спір не стосується їх прав чи обов`язків. Також спілкування з дитиною у його день народження з 14:00 до 20:00 не відповідатиме інтересам ОСОБА_3 , дитина може мати запрошених друзів, плани, розваги, вітання у садочку, школі тощо, та буде вимушена фактично через бажання батька залишити власне свято. З огляду на всі викладені вище обставини, враховуючи вік дитини, характер стосунків між дитиною та позивачем, ставлення позивача до батьківських обов`язків, відповідач пропонує наступні способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини: кожна 1 та 3 субота місяця відео-дзвінки у месенджері Viber протягом часу наявності у дитини бажання для спілкування та за наявності стабільного зв`язку; дні народження батька та сина - зустрічі за згодою батьків у місті, в якому проживає дитина, у присутності матері до досягнення дитиною 8 років, враховуючи фізичний стан та інтереси дитини. Відповідачка впевнена, що запропоновані нею способи участі позивача у спілкуванні з дитиною відповідатимуть якнайкращим інтересам ОСОБА_3 (а.с. 40 43).

01.10.2024 на адресу суду від представника відповідачки - адвоката Цейтліної В.Є. надійшли додаткові письмові пояснення, в яких зазначила, що з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини та уникнення непорозумінь між батьками з приводу порядку участі позивача у вихованні сина, враховуючи вік ОСОБА_3 та його розпорядок дня, відповідачка вважає за необхідне уточнити запропонований нею графік зустрічей позивача з сином та визначити наступні способи участі позивача у вихованні сина: кожна 1 та 3 субота місяця: відео-дзвінки у месенджері Viber тривалістю не довше 30 хвилин у період часу з 10:00 до 12:00, за наявності стабільного зв`язку; дні народження батька та сина: зустрічі протягом часу, погодженого між батьками у місті, в якому проживає дитина, у присутності матері до досягнення дитиною 8 років, враховуючи фізичний стан та інтереси дитини (а.с. 104).

Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 108).

У судових засіданнях позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Карпенко В.І. позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради - Гаврилюк А.А. підтримав висновок Органу опіки та піклування.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Цейтліна В.Є. у судових засіданнях позов не визнали.

Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2018, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27.11.2023 у справі № 522/19177/23, яке набрало законної сили 01.01.2024 (а.с. 14 16).

Сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , яке видано 20.09.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с. 13).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 14 лютого 2024 року у справі № 522/21589/23, яке набрало законної сили 26.03.2024, задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем її реєстрації або місцем її тимчасового проживання (а.с. 83 89).

11.06.2024 органом опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради було підготовлено висновок №01-11/733/1вих «Про визначення способів участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вихованні малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Відповідно до вказаного висновку вирішено:

Розглянути можливість визначення способів участі гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вихованні малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом встановлення систематичних зустрічей, враховуючи стан здоров`я дитини, розпорядок дня дитини, за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини:

- кожну середу місяця з 17:00 години до 19:00 години за погодженням з матір`ю та за її присутності і тільки в дні скасування відвідування дитячого садка адміністрацією (з різних причин);

- першу і третю суботу місяця з 13:00 години до 18:00 години в присутності матері;

- дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю між батьками, враховуючи стан здоров`я та інтереси дитини (а.с. 36 39).

Відповідно до довідки Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 106 Львівської міської ради від 16.08.2024 № 22 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно відвідує заклад дошкільної освіти з 23.07.2024 по теперішній час (а.с. 67).

Відповідно до довідок ТОВ «ВЕГ-ТРЕЙД» від 15.08.2024 № Л-19048 та від 26.09.2024 № Л-19163 ОСОБА_2 працює в ТОВ «ВЕГ-ТРЕЙД» на посаді менеджера із збуту структурного підрозділу «Відділ збуту м.Львів» з 13.08.2024 (а.с. 68, 99).

Відповідачка ОСОБА_2 разом з дитиною проживають у м.Львів, що підтверджується договором оренди квартири від 20.07.2024. Термін дії договору з 20.07.2024 до 01.12.2025 (а.с. 69 70).

Відповідно до характеристик, що надані головою ОСББ «КАМЕТА» від 26.08.2024 та бухгалтером ФОП ОСОБА_1 від 02.09.2024, ОСОБА_1 за місцем мешкання та місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 81, 82).

Згідно медичної довідки № 574 про проходження психіатричного огляду, що видана КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради 06.09.2024 ОСОБА_1 без проявів психічних розладів (а.с. 81а).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100).

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1, 3 статті 9 Конвенції).

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За статтею 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до частини другої статті 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Щодо вирішення вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у виховані дитини, слід зазначити, що положеннями частини першої статті 159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Сторонами не заперечується, що батьки разом не проживають, а дитина проживає з відповідачкою по справі. Крім того, сторонами також не заперечується, що дитина постійно знаходиться разом з матір`ю.

При цьому недосягнення згоди між батьками щодо порядку та способу участі батька у вихованні дитини не може бути підставою для відмови йому у спілкуванні з сином.

Відповідно до частини другої статті 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга статті 159 СК України).

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частина друга статті 159 СК України).

Вирішуючи позовні вимоги щодо визначення способу участі у вихованні дитини, суд зазначає, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, що не дають можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну зі сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку.

При вирішенні спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини, які полягають, зокрема, в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі.

Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Позивач, будучи батьком дитини, прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком.

Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив визначити спосіб його участі у вихованні дитини, зокрема, шляхом встановлення графіка побачень з сином, визначеного позивачем, без присутності матері.

У свою чергу, відповідачкою запропоновані наступні способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини, а саме: кожна 1 та 3 субота місяця: відео-дзвінки у месенджері Viber тривалістю не довше 30 хвилин у період часу з 10:00 до 12:00, за наявності стабільного зв`язку; дні народження батька та сина: зустрічі протягом часу, погодженого між батьками у місті, в якому проживає дитина, у присутності матері до досягнення дитиною 8 років, враховуючи фізичний стан та інтереси дитини.

За змістом частини другої статті 159 СК України обумовлення побачень з дитиною присутністю іншої особи можливе лише в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини.

Разом з тим, судом не встановлено негативної поведінки позивача, яка могла б зашкодити дитині, чи виключних обставин, які свідчили б про необхідність обов`язкової присутності відповідачки під час побачень батька з сином.

Аналізуючи висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 11.06.2024 щодо можливості визначення способів участі ОСОБА_5 у вихованні малолітнього ОСОБА_6 , шляхом встановлення систематичних зустрічей кожну середу місяця з 17:00 години до 19:00 години за погодженням з матір`ю та за її присутності і тільки в дні скасування відвідування дитячого садка адміністрацією (з різних причин); першу і третю суботу місяця з 13:00 години до 18:00 години в присутності матері; дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю між батьками, враховуючи стан здоров`я та інтереси дитини, суд вважає його необґрунтованим, оскільки мотивів свого рішення органом опіки та піклування не наведено.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, враховуючи характер стосунків, які склались між батьками дитини, а також принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, бажання батька брати участь у вихованні сина і часткову згоду матері дитини на їх спілкування, суд вважає таким, що відповідатиме інтересам дитини, графік побачень (спілкування) батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , з дотриманням режиму дня, харчування та стану здоров`я дитини, без присутності матері ОСОБА_7 кожного вівторка та четверга з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв.

При цьому, визначення порядку участі батька у вихованні сина, про який просить позивач, у вихідні дні: кожні суботу та неділю з 09.00 до 20.00 без присутності матері, суд вважає неприйнятним, оскільки порушується право дитини на спілкування з матір`ю у вільний від перебування у дошкільному навчальному закладі час.

Поряд з цим, враховуючи вік ОСОБА_6 , його постійне проживання з відповідачкою та тісний емоційний зв`язок, доцільним буде проведення побачень батька із сином протягом перших шести місяців з дня набрання чинності рішенням суду у присутності матері дитини, а у подальшому, зі спливом шестимісячного строку, - без її присутності.

У даному випадку, на переконання суду, шестимісячний період буде достатнім для того, щоб між дитиною і позивачем утворився сталий психоемоційний зв`язок, внаслідок чого, у подальшому, спілкування між ним та сином можливо проводити без участі відповідачки - матері дитини.

Також суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо спільного проведення святкових днів, а саме: дні народження дитини та батька. Проте, визначення конкретного часового проміжку таких побачень про який просить позивач, є недоречним та може вплинути на графік дитини, який не є незмінним та беззаперечно буде у подальшому корегуватися, з урахуванням його вікових змін.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про встановлення графіку побачень позивача з сином у день народження дитини ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та батька ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) тривалістю три години в денний час доби, за узгодженням конкретного проміжку часу з матір`ю дитини.

З урахуванням викладеного вище, на переконання суду, саме такий спосіб участі батька у вихованні сина, у повній мірі відповідатиме інтересам дитини та достатнім чином забезпечить участь позивача у процесі виховання сина.

Стосовно вимог щодо надання можливість забирати дитину в дні народження бабусі ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) та, дідуся (10 серпня) з 14:00 по 20:00, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки вказані особи не є учасниками даної справи, крім того вони не позбавлені можливості звернутися до суду з відповідними позовами, якщо вважають, що їх права порушені.

Також суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною, оскільки належних і допустимих доказів того, що відповідачка фактично перешкоджає цьому позивач не надав.

В той же час суд наголошує, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому зміни як добровільно, так й в судовому порядку встановлений судом по даній праві спосіб участі батька у вихованні сина, що буде відповідати його інтересам.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування дитини з батьком, який проживає окремо від неї, встановлення способів участі у вихованні дитини, задовольнити частково.

Встановити графік побачень (спілкування) батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з дотриманням режиму дня, харчування та стану здоров`я дитини, протягом перших шести місяців з дня набрання чинності рішенням суду у присутності матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), а після спливу шестимісячного строку без присутності матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), а саме:

- кожного вівторка та четверга з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.;

- кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв.;

- в день народження дитини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) тривалістю три години в денний час доби, за узгодженням конкретного проміжку часу з матір`ю ОСОБА_2 ;

- в день народження батька ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) тривалістю три години в денний час доби, за узгодженням конкретного проміжку часу з матір`ю ОСОБА_2 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 23 жовтня 2025 року.

Суддя Юлія КОВТУН