УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Лапченко О.М., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (адреса місцезнаходження: Київська область, Бучанський район с. Білогородка, вул. Володимирська, буд. 33), треті особи - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Давидова Тетяна Миколаївна (адреса місцезнаходження: Київська область, Бучанський район, с. Білогородка, вул. Лісна, буд. 2-А, каб. 4), ОСОБА_2 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, згідно якого просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.10.2025 року зазначену позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків, які були зазначені в ухвалі. Позивачем у строк були усунені недоліки, зазначені в ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.10.2025 року.

Однак під час вирішення питання щодо відкриття провадження у справі та перевірки інформації щодо зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, судом встановлено таке.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність.

Суд зауважує, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України суддя після одержання позовної заяви у тому числі з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 175, 177 вказаного Кодексу.

Розглянувши вказану позовну заяву вважаю, що вона підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Стаття 177 ЦПК України встановлює, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 грн.

Належним доказом про сплату судового збору є оригінал квитанції про його сплату.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

До позовної заяви позивач надав квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН4191511 від 26.09.2025 року про сплату суми у розмірі 55,00 грн., отримувач - Київське відділення № 52 «Таскомбанк».

Тому суд констатує, що позивачем не сплачений судовий збір, в зв`язку з чим позивач має сплатити судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Судовий збір підлягає сплаті за подання даної заяви на розрахунковий рахунок UA0010790, отримувач платежу ГУК у Київ.обл/Вишнева міс./22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37955989, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. податків), код класифікації доходів бюджету 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету - судовий збір, Києво-Святошинський районний суд Київської області (101).

Зазначені в ухвалі суду недоліки поданої заяви не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Згідно зі ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких умов, згідно з ч.1ст. 185 ЦПК України суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу термін для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, та приведення заявлених вимог у відповідність з вимогами процесуального законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області треті особи - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Давидова Тетяна Миколаївна ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом 10 днів з моменту отримання ухвали. Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків заявиу строк, встановлений судом, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати позивачу, що звернувся із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя - Лапченко О.М.