Справа № 639/4093/25
Провадження № 2/639/1540/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Борисенка О.О.,

секретарів судового засідання Котової П.А., Яременко В.В., Пивоварової Т.В.,

за участю представника позивача адвоката Натини А.О.,

представника відповідача адвоката Мухіна О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/4093/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

установив:

До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , в якій позивач просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до закінчення навчання 30.06.2028 чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку.

Матеріали позовної заяви сформовані в системі «Електронний суд» 11.06.2025 та підписані представником позивача адвокатом Натиною Андрієм Олексійовичем, який діє на підставі ордеру (а.с.6).

В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначено, що сторони у справі з 17.12.2005 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.01.2016 у справі № 639/10056/15-ц. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка наразі є повнолітньою та є студенткою денної форми навчання 1 курсу факультету прокуратури Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, форма фінансування контрактна, термін навчання становить: 01.09.2024 - 30.06.2028. Щорічна оплата складає 41350,00 грн за один навчальний рік, за перший та другий семестр 2024-2025 навчального року позивачем сплачено 20675 грн за кожен семестр відповідно, у загальному розмірі 41350,00 грн. У зв`язку з продовженням навчання виникають також витрати на проїзд, харчування в період навчання, для придбання канцелярських приладів, книг тощо, та такі витрати, пов`язанні з навчанням доньки, несе виключно позивач.

17.06.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.43).

21.07.2025 суд на місці постановив ухвалу про відкладення судового засідання за клопотанням представника відповідача адвоката Мухіна О.М. (а.с.58,61).

14.08.2025 суд на місці постановив ухвалу про відкладення судового засідання задля надання можливості стороні відповідача скористатись своїм процесуальним правом на подання заперечень на відповідь на відзив (а.с.88-89).

02.10.2025 суд відклав судове засідання за клопотанням представника відповідача адвоката Мухіна О.М. (а.с.129, 132-133).

20.10.2025 суд на місці постановив ухвали про долучення до матеріалів справи відзиву сторони відповідача на позовну заяву, відповіді на відзив сторони позивача та письмові пояснення третьої особи (а.с.67-82, 92-107, 114-116); про поновлення представнику позивача строку на подання доказів та долучення поданих ним 16.10.2025 доказів; про поновлення представнику відповідача строку на подання доказів та долучення поданих ним 20.10.2025 доказів.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Мухін О.М. просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що повнолітня донька сторін проживає разом з нею, перебуває повністю на її утриманні, а також що донька сторін наразі продовжує навчання. На думку відповідача, оплата за навчання доньки здійснювалась за кошти, що сплачені ним як аліменти на утримання дитини до 07.06.2025 включно. Позивач не погоджувала з відповідачем умови вступу доньки до навчального закладу, не обґрунтувала розмір аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно та не надала розрахунку необхідності стягнення аліментів саме у такому розмірі, зважаючи, що навчання у Національному юридичному університеті ім. Ярослава Мудрого проходить у дистанційній формі, а отже, витрати на проїзд, на придбання канцелярських приладів, книг тощо не є аліментами, а відносяться до додаткових витрат. Відповідач наразі перебуває на військовій службі та має на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також хвору дружину, яка потребує лікування з хірургічним втручанням. Крім того, сам відповідач має суттєві проблеми зі здоров`ям у зв`язку з пораненням, яке отримав під час бойового завдання при несенні військової служби, у зв`язку з чим несе витрати, та позивач не довела наявності у відповідача можливості надавати допомогу дитині, яка продовжує навчання.

У відповіді на відзив представник позивача адвокат Натина А.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначивши, що факт проживання повнолітньої дитини сторін разом з позивачем підтверджується витягом з реєстру територіальної громади, у тому числі оновленим, та оскільки донька сторін навчається на денній формі і не працює, вона перебуває на повному утриманні позивача, та після досягнення донькою повноліття та припинення стягнення аліментів у межах виконавчого провадження, жодних коштів від відповідача на її утримання не надходило. Всі витрати на дитину наразі здійснює позивач. Позивачем в повній мірі підтверджено факт продовження ОСОБА_3 навчання, що підтверджується довідками Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Представник позивача вважав посилання відповідача безпідставними, оскільки донька сторін навчається на змішаній формі навчання, як он-лайн, так і оф-лайн, у зв`язку з чим наявні витрати на проїзд та харчування у навчальному закладі. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу, що ним не спростовано, оскільки наразі він перебуває на військовій службі, що визнає сам відповідач у відзиві, має гарне матеріальне забезпечення.

У письмових поясненнях третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, зазначивши, що за погодженням між нею та позивачем, із позовною заявою до суду звернулась саме остання. Наразі ОСОБА_3 є повнолітньою особою, студенткою денної форми навчання факультету прокуратури Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого на контрактній формі. Навчання проходить у змішаній формі очно та дистанційно. Після досягнення нею повноліття, сплату аліментів, присуджених за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.05.2013, що стягувалися в рамках виконавчого провадження, припинено, після чого жодних коштів від відповідача вона не отримувала. Наразі вона перебуває на утриманні своєї матері, яка сплачує за навчання, несе витрати на проїзд до навчального закладу та харчування у період навчання, а також інші затрати.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Натина А.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Також зазначив, що документи на підтвердження витрат позивача на правову допомогу разом із заявою він направить до суду протягом 5 днів з часу ухвалення рішення, оскільки необхідно ще скласти та підписати акт виконаних робіт.

Представник відповідача адвокат Мухін О.М. проти задоволення позовних вимог заперечував в частині заявленого до стягнення розміру аліментів, зазначивши, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі до одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час розгляду справи становить 3028 грн. Крім того зазначив, що відповідач на даний час звільнений з військової служби і наразі тривають процедури для призначення йому пенсійного забезпечення.

Інші учасники справи про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином (згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України), у судове засідання не з`явилися, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки представництво сторін в суді здійснюють їх представники - адвокати, які діють на підставі ордерів (а.с.52,60), згідно з якими їх повноваження не обмежуються, та сторони виклали свою позицію щодо спірних правовідносин у заявах по суті, суд дійшов висновку, що неявка сторін та третьої особи не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони посилаються на обґрунтування своїх вимог та заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частин 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Суд установив, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.15).

Відповідно до копії рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.01.2016 у справі № 639/10056/15-ц, яке набрало законної сили 26.01.2016, розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.12.2005 у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 574 (а.с.14).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного Державного демографічного реєстру, довідкою про реєстрацію місця проживання особи, інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 12.06.2025, витягами з реєстру територіальної громади від 08.08.2025 та від 12.08.2025 (а.с.9,12,32,73,74).

Згідно з копіями довідок № 2816 від 15.04.2025, № 2988 від 06.06.2025 та № 2998 від 09.06.2025, виданих Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого, ОСОБА_3 є студенткою 01-24-05 групи 1 курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти факультету прокуратури Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Зарахована наказом ректора № 463-С від 16.08.2024. Нормативний термін навчання становить: 01.09.2024 30.06.2028. Форма фінансування: за рахунок фізичних та юридичних осіб. Форма навчання: денна (а.с.16-18).

Відповідно до довідки № 3241, виданої 11.08.2025 Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого, ОСОБА_3 дійсно є студенткою 01-24-05 групи 2 курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти факультету прокуратури Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, спеціальність 081 «Право». Зарахована наказом ректора № 463-С від 16.08.2024. Нормативний термін навчання становить: 01.09.2024 30.06.2028. Форма фінансування: за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб. Форма навчання: денна (змішаний формат). Наказом ректора Університету № 340 від 01.07.2025 ОСОБА_3 переведена на 2 курс бакалаврату прокуратури, як така, що успішно виконує навчальний план (а.с.75).

З розкладів студента ОСОБА_3 за 1 та 2 навчальний семестр 2024/2025 з 01.10.2024 31.10.2024 та з 01.03.2025 06.04.2025, засвідчених факультетом прокуратури Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, суд вбачає, що заняття в університеті проводяться як он-лайн (дистанційно), так і очно (а.с.76-79).

16.08.2024 між Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого та ОСОБА_3 укладено договір № 29б/1Ф про навчання у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого за рахунок фізичних осіб (а.с.19).

16.08.2024 між Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого та ОСОБА_5 укладено договір № 29б/1Ф про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців стосовно здобувача освіти ОСОБА_3 , за умовами якого вартість платної освітньої послуги за один навчальний рік становить 41350,00 грн (а.с.20).

З наданих стороною позивача копій платіжних інструкцій суд вбачає, що плату за навчання ОСОБА_3 у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого вносить ОСОБА_4 (а.с.21,22,80).

Відповідач ОСОБА_2 09.07.2022 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , та від шлюбу з нею має малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження (а.с.48,49).

Дружина відповідача ОСОБА_6 від шлюбу з ОСОБА_8 має повнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 є здобувачем вищої освіти.

Суд зауважує, що обов`язок утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_9 , покладається на її батьків, тобто у цьому випадку, на її мати ОСОБА_10 та її батька ОСОБА_8 , та у відповідача відсутній обов`язок щодо її утримання, а отже, несення пов`язаних з цим витрат.

Відповідно до виписок із медичних карт № 5084 та № 2231, ОСОБА_2 з 17.10.2023 по 01.11.2023 та з 15.04.2024 по 24.04.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ХОР «Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення» з приводу захворювань: гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., ризик помірний, дифузний зоб І ст., еутиреоз, та йому прописано лікування медичними препаратами (а.с.101,102).

З виписок із медичних карт стаціонарного хворого № 1217 та № 6000 суд вбачає, що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у «Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону» Міністерства оборони України з 10.02.2025 по 17.02.2025 та з 22.07.2025 по 06.08.2025 з приводу хвороб: гіпертонічна хвороба ІІ ст. 3 ст., ризик помірний; кризовий перебіг; гіпертонічний криз; стенокардія напруги; дифузний кардіосклероз; наслідки ВТ, ЗЧМТ (03.03.2022) струсу головного мозку у вигляді ангіодистонічного синдрому; дисциркулярна гіпертонічна атеросклеротична енцефалопатія І ст. Йому прописано лікування: режим ІІІ, стіл № 15, прийом медичних препаратів. Зазначено, що пацієнт виписується з поліпшенням (а.с.103-105).

Відповідно копії довідки гарнізонної військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_2 має поранення від 03.03.2022 (контузія, травма або каліцтво) № 11278 від 21.12.2024, пов`язані із захистом Батьківщини. Придатний до служби у військових частинах забезпечення, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а.с.100).

Згідно з копією свідоцтва про хворобу № 2025-1001-1600-0711-0 від 01.10.2025 «Позаштатної госпітальної ВЛК терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 встановлений діагноз: стенокардія напруги другий ФК, Дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба другої стадії, другого ступеню; наслідки вибухової травми 03.03.2022 закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді перебрастенічного синдрому; ампутаційний дефект ІІ пальця правої кисті на рівні середньої третини дистальної фаланги внаслідок вогнепального осколкового поранення; деформуючий артроз правого колінного суглобу першої стадії без порушення функції. Міжхребцевий остеохондроз, деформуючий спондильоз, спондилоартроз шийного, грудного, поперекового відділів хребта. С-подібний лівобічний сколіоз грудного відділу хребта першого ступеню з больовим синдромом та незначним порушенням функції тощо. Вказані захворювання пов`язані із захистом Батьківщини та з проходженням військової служби. За висновком комісії ОСОБА_2 визнаний непридатним до військової служби.

Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.10.2025 № 333, звільнено з військової служби підполковника ОСОБА_2 (за станом здоров`я).

Дружина відповідача ОСОБА_6 28.07.2025 пройшла обстеження у медичному центрі «Еввіва», їй встановлений діагноз: дифузний токсичний зоб І ст., середньої важкості на тлі автоімунного тиреоїдиту, призначено лікування медичним препаратом та рекомендовано консультацію хірурга-ендокринолога з приводу хірургічного лікування ДТЗ (а.с.106).

Положеннями частин восьмої-дев`ятої статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За загальним правилом, встановленим статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Згідно з положеннями статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Забезпечення утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на обох батьків (ст. 180 СК України).

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Сторона позивача відомостей про наявність та розмір доходу позивача, наявності в неї у праві власності майна не надала, та матеріали справи таких відомостей не містять.

Суд установив, що відповідач ОСОБА_2 до 16.10.2025 був військовослужбовцем, що визнає сторона відповідача, та мав пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.24-25).

Доказів про розмір доходу відповідача, наявності в нього у праві власності майна про наявність чи відсутність присуджених з нього до стягнення аліментних зобов`язань на утримання інших осіб; про відсутність можливості надавати допомогу донці, яка продовжує навчання, матеріали справи не містять. Водночас, представник відповідача, під час судового засідання заявив про можливість відповідача сплачувати аліменти в сумі до 3028 грн в місяць, та початку процедури оформлення військової пенсії, а отже має таку можливість.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що у зв`язку із захворюванням відповідач несе значні витрати на своє лікування та лікування своєї дружини. Але, враховуючи відповідні призначення лікарських засобів і діагнози, суд погоджується з тим, що відповідач несе певні витрати на їх придбання.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставини щодо відсутності у відповідача матеріальної можливості надавати допомогу донці, яка продовжує навчання.

Суд також враховує, що відповідач має на утриманні малолітню дитину від шлюбу з ОСОБА_6 , проте батьки обидва зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а відомості про те, що дружина відповідача є непрацездатною особою, відповідач не зазначив та докази на підтвердження цієї обставини не надав.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Отже, суд встановив, що ОСОБА_3 є повнолітньою особою та у зв`язку з навчанням у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого потребує матеріальної допомоги, а відповідач не довів відсутності в нього можливості надавати таку матеріальну допомогу.

За змістом частини 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Оскільки сторона позивача просила визначити розмір аліментів саме у частці від доходу (заробітку) відповідача, законні підстави для стягнення таких аліментів у твердій грошовій сумі відсутні. Крім того, визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в цій справі є не доречним, оскільки розмір доходу відповідача може змінюватися і у випадку його зменшення може покладати додатковий (іноді непомірний) тягар на відповідача.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яким є 11.06.2025.

З огляду на викладене, враховуючи категорію справи, а саме стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка на період навчання не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані в рівній мірі утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років, фінансові можливості та стан здоров`я платника аліментів, наявність на його утриманні ще однієї неповнолітньої дитини, а також те, що не тільки батько, а й мати повинна утримувати дитину, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.

Суд зауважує, що згідно з ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76-81, 89, 131, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , починаючи з 11.06.2025 та до закінчення ОСОБА_3 навчання у закладі вищої освіти, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 21.10.2025.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО