Провадження 2/127/2909/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В.

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/14843/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

позов сформований в системі «Електронний суд», зареєстрований судом 13.05.2025 року і мотивований тим, що 22.05.2024 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 50523, згідно вимог ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», при виконанні позичальником відповідного алгоритму дій, пройшовши процедуру ідентифікації/верифікації, вказавши свої персональні дані, отримавши для ознайомлення в особистий кабінет паспорт споживчого кредиту, між ТОВ «Макс кредит» та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 00-9786579, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 6 000, 00 грн. на картку № НОМЕР_1 ХХ ХХХХ 2233.

Кредит надавався на умовах строковості, повернення, сплати процентів за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором, сплати комісії за надання кредиту 600, 00 грн., що погоджено сторонами договору.

Відповідачці кредитні кошти були перераховані в обсязі та у строк, визначені умовами договору.

ТОВ «Макс кредит» умови договору виконало в повному обсязі, відповідачка умов договору не виконала, коштів не повернула.

17.12.2024 року між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» був укладений договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн (договір факторингу № 1), відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № 1 до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 22 917, 00 грн., що підтверджено актом прийому-передачі реєстру боржників.

02.04.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладений договір факторингу № 020425-У, відповідно до умов якого позивачеві відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Згідно Реєстру боржників за договором факторингу, до ТОВ «Юніт капітал» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 22 917, 00 грн., що підтверджено актом прийому-передачі реєстру боржників.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-9786579 від 22.05.2024 року, що підготовлений первісним кредитором, її загальний розмір складає 22 917 грн.

Дана сума складається з заборгованості по кредиту 6 600 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 16 317, 00 грн.

ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивач нарахувань за вказаним кредитним договором не здійснювали.

На підставі ст.ст. 512, 514, 526, 530, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «Юніт Капітал» просило стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 00-9786579 від 22.05.2024 року в загальному розмірі 22 917 грн. та судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу.

Провадження у справі відкрите 26.05.2025 року.

Ухвалою суду від 21.07.2025 року за клопотанням позивача витребувані докази у справі.

Представник позивача Тараненко А.І. в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. 17.07.2025 року судом зареєстровано заяву ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що з позовними вимогами до неї не згодна (якими саме не уточнила).

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 22.05.2024 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 50523, згідно вимог ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», при виконанні позичальником відповідного алгоритму дій, пройшовши процедуру ідентифікації/верифікації, вказавши свої персональні дані, отримавши для ознайомлення в особистий кабінет паспорт споживчого кредиту, між ТОВ «Макс кредит» та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 00-9786579, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 6 000, 00 грн. на картку № НОМЕР_1 ХХ ХХХХ 2233.

Кредит надавався на умовах строковості, повернення, сплати процентів за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором, сплати комісії за надання кредиту 600, 00 грн., що погоджено сторонами договору.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), з якою укладено договір 00-9786579 від 22.05.2024 року ідентифікована ТОВ «Макс Кредит». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) 50 523 , час відправки 22.05.2024 року о 8.18.27 на номер .

ТОВ «Платежі онлайн», як технологічним оператором платіжних послуг повідомлено, що на сайті торговця TREBA.CREDIT через платіжний сервіс «Рlaton» було проведено успішні транзакції (видача), зокрема: 22.05.2024 року о 08.18.41 номер транзакції 41631-51204-25144 видано 6 000 грн., банк-емітент ПриватБанк, маска картки клієнта: НОМЕР_3 , код авторизації 325610.

Крім того, згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_4 (ІВАNUA3165197), на яку 22.05.2024 року здійснено переказ в сумі 6 000 грн. (платник рауway1*tr4cv, 12G.KOZHUMYATSKAST.)

Отже, кредитні кошти були перераховані відповідачці в обсязі та у строк, визначені умовами договору.

ТОВ «Макс кредит» умови договору виконало в повному обсязі, відповідачка умов договору не виконала, коштів не повернула.

17.12.2024 року між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн (договір факторингу № 1), відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № 1 до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 22 917, 00 грн., що підтверджено актом прийому-передачі реєстру боржників.

02.04.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 020425-У, відповідно до умов якого позивачеві відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Згідно Реєстру боржників за договором факторингу, до ТОВ «Юніт капітал» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 22 917, 00 грн., що підтверджено актом прийому-передачі реєстру боржників.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-9786579 від 22.05.2024 року, що підготовлений первісним кредитором, загальний розмір боргу становить 22 917 грн.

Дана сума складається з заборгованості по кредиту 6 600 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 16 317, 00 грн.

ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивач нарахувань за вказаним кредитним договором не здійснювали.

Досудову вимогу про стягнення заборгованості відповідачка не задоволила.

Станом на дату звернення до суду з даним позовом заборгованість відповідачка не погасила.

За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1046 ЦК України визначено: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що за умовами кредитного договору від 22.05.2024 року кредит в сумі 6 000 грн. був наданий відповідачці ОСОБА_1 шляхом перерахування коштів на її банківський картковий рахунок, вказаний нею при оформленні заявки на отримання грошових коштів.

Договір укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт пропозиції) та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайти товариств за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір позики та кредитний договір з відповідачем не були б укладені.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Необхідно, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 22.05.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 кредитного договору № 00-9786579 та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 6 000 грн., переходу права вимоги до позивача за вказаним кредитним договором.

Станом на день розгляду справи заборгованість за кредитним договором відповідачкою не погашена, тому із ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 00-9786579 від 22.05.2024 року в загальному розмірі 22 917, 00 грн.

Відповідач заперечила щодо позовних вимог, але будь-яких доказів на підтвердження заперечень не надала.

При зверненні до суду з позовом позивач сплатив (із застосуванням коефіцієнта 0,8) судовий збір в сумі 2 422,40 грн., про що надав платіжну інструкцію № 13274 від 09.05.2025 року.Тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір сумі 2 422,40 грн.

Правнича допомога позивачеві у даній справі була надана АБ «Тараненко та партнери» на підставі договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025 року, протоколу погодження вартості послуг, додаткової угоди № 2 до договору, акту прийому-передачі наданих послуг на суму 7 000 грн.

Згідно п. п. 3.3, 3.4, 3.6 договору, гонорар складається з вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами. Після належного виконання доручення АБ надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг. Сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта, сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта.

Згідно переліку наданих адвокатом послуг, складання позовної заяви 2 год., вартість 5 000 грн., вивчення матеріалів справи 2 год., вартість 1 000 грн., підготовка запиту 1 год, вартість 500 грн., підготовка та подача клопотання про отримання інформації 1 год., вартість 500 грн.

Враховуючи вимоги ст.ст. 137, 141 ЦПК України, складність справи та виконану адвокатом роботу, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих послуг, ціну позову і особливості розгляду конкретної справи в спрощеному провадженні, а також те, що позивач не надав до матеріалів справи квитанцію про сплату витрат на правничу допомогу на вказану суму, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 грн.

Керуючись ст.ст. 203, 204, 207, 526, 625, 629, 638, 1050, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 137, 141, 223, 247, 263-265ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (, м. Київ, вул. Рогнідинська, б. 4 літ. А, оф. 10) заборгованість за кредитним договором № 00-9786579 від 22.05.2024 року в загальному розмірі 22 917 (двадцять дві тисячі дев`ятсот сімнадцять) грн. 00 коп., а також судові витрати: судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 14 жовтня 2025 року.

Суддя: