Справа № 405/7542/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025 Подільський районний суд міста Кропивницького в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря: Мишевець Т.І.

представника позивача: адвоката Завгородьої В.В.

представника відповідача Кирдан А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головний сервісний центр МВС Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС № 3541 про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на автомобіль марки FORD, модель FOCUS, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 та стягнути з відповідача судові витрати і витрати на професійну правничу допомогу.

Позов обґрунтовано тим, що 27.04.2021 року між ним та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено Договір фінансового лізингу № КРН0А!00000373. Предметом зазначеного договору є транспортний засіб, а саме автомобіль марки FORD, модель FOCUS, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , ціна якого визначена як 192 500 грн. У відповідності до умов вказаного договору відповідач зобов`язався придбати, зареєструвати у відповідних органах реєстрації та передати йому у користування транспортний засіб, а він зобов`язався сплатити на це передбачені договором лізингові платежі.

Згідно із повідомленням банку від 24.05.2024 року він повністю виконав зобов`язання по погашенню авто за вищезазначеним договором лізингу і йому було надано пакет документів щодо переоформлення автомобіля на своє ім`я. Вказаний автомобіль перебуває в його користуванні і володінні, оскільки був переданий йому за умовами договору фінансового лізингу після його підписання, але розпоряджатись цим майном він не має можливості.

04.10.2024 року він звернувся до Головного сервісного центру МВС Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС № 3541 з питання стосовно можливості реєстрації вказаного транспортного засобу, але відповіддю ТСЦ МВС №3541 від 12.10.2024 року йому було відмовлено у перереєстрації транспортного засобу у зв`язку з тим, що АТ КБ «ПриватБанк» значиться в Єдиному реєстрі боржників, а тому він вимушений звернутись в суд з даним позовом.

Ухвалою суду від 05.11.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов, призначено підготовче засідання.

13.11.2024 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору щодо позову Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) надійшли пояснення по справі, в яких зазначалося, що згідно пункту 8 Порядку № 1388 копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин визнається одним із документів, який належним чином підтверджує право власності та може бути використаний для перереєстрації автомобіля Ford Focus на позивача. Таким чином, рішення суду про визнання позивача власником вищевказаного автомобіля є однією із складових для подальшої перереєстрації автомобіля.

07.04.2025 року відповідачем подано відзив на позов, в якому банк позов не визнав та зазначено, що банком не заперечується право власності позивача і вказаний спосіб захисту є не ефективним.

Ухвалою суду від 25.06.2025 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримали, посилаючись на обставини, що в ньому викладені та просили позов задовольнити, зазначаючи, що іншим шляхом позивач не має можливості зареєструвати своє право власності, просила судовий збір стягнути з позивача та відмовляється від стягнення судових витрат з відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію, викладену у відзиві на позов.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, ним подана заява про розгляд справи у його відсутності.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що27.04.2021 року між позивачем ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено Договір фінансового лізингу № КРН0А!00000373.

Предметом зазначеного договору є транспортний засіб, а саме автомобіль марки FORD, модель FOCUS, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , ціна якого визначена як 192 500 грн.

У відповідності до умов вказаного договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язувалось придбати, зареєструвати у відповідних органах реєстрації та передати позивачу у користування транспортний засіб, а позивач зобов`язався сплатити на це передбачені договором лізингові платежі.

Згідно із повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 24.05.2024 року ОСОБА_1 повністю виконав зобов`язання по погашенню коштів за договором лізингу № КРН0А!00000373 від 27.04.2021 року та було надано пакет документів щодо переоформлення автомобіля на ім`я позивача.

17.09.2024 року АТ КБ «ПриватБанк» було видано Наказ № КРН0А!00000373 «Про перереєстрацію транспортного засобу FORD, модель FOCUS, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , з метою виконання проекту «Фінансовий лізинг», відповідно до якого було вирішено провести перереєстрацію АТ КБ «ПриватБанк» транспортний засіб Ford Focus VIN НОМЕР_2 ; зняти зазначений автомобіль з балансу АТ КБ «ПриватБанк» для подальшої перереєстрації на ім`я ОСОБА_1 .

17.09.2024 року було підписано Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, яким засвідчено, що всі зобов`язання за Договором № КРН0А!00000373 було належним чином виконано, претензій стосовно Договору та зобов`язань за ним Сторони не мають.

Також 17.09.2024 року між ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» було підписано Акт приймання-передачі транспортного FORD, модель FOCUS, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 .

Таким чином, вказаний автомобіль перебуває в користуванні і володінні ОСОБА_1 , оскільки був переданий йому за умовами договору фінансового лізингу після його підписання.

Таким чином, ОСОБА_1 у повному обсязі виконав зобов`язання щодо сплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу № КРН0А!00000373 від 27.04.2021 року.

Як зазначає позивач, 04.10.2024 року він звернувся до Головного сервісного центру МВС Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС № 3541 з питання стосовно можливості реєстрації транспортного засобу, автомобіля марки FORD, модель FOCUS, 2010 року випуску, № кузова НОМЕР_2 .

Як вбачається з відповіді ТСЦ МВС №3541 від 12.10.2024 року ОСОБА_1 було відмовлено у перереєстрації транспортного засобу у зв`язку з тим, що АТ КБ «ПриватБанк» значиться в Єдиному реєстрі боржників.

Крім цього, позивач стверджує, що користується та володіє автомобілем, але не може ним розпоряджатись, оскільки право власності на нього не оформлене, отже, позивач фактично відкрито та безперервно володіє рухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтями 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Відповідно до ч.2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст. 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи -- споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними щодо положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій.

У відповідності до статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завдано невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Отже, правовідносини, які виникли між сторонами на підставі договору лізингу, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Відповідно до ч.1 статті 21 цього Закону лізингоодержувач має право: вибрати об`єкт фінансового лізингу, що належить лізингодавцю на праві власності і набутий ним без попередньої домовленості з лізингоодержувачем, та/або встановити специфікацію об`єкта фінансового лізингу і доручити вибір такого об`єкта лізингодавцю; відмовитися від прийняття об`єкта фінансового лізингу, що не відповідає встановленим договором фінансового лізингу умовам, специфікаціям; вимагати розірвання договору фінансового лізингу або відмовитися від такого договору у випадках, передбачених договором фінансового лізингу та законодавством; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням договору фінансового лізингу лізингодавцем; оскаржити в суді одностороннє розірвання договору фінансового лізингу лізингодавцем та повернення об`єкта фінансового лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса, вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу і відшкодування збитків, завданих вилученням такого об`єкта.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст, 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України врегульовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та на підставі зазначеного, позивач просить визнати за ним, право власності на автомобіль.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 806 ЦК України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) укористування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (не прямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Згідно зі ст. 807 ЦК України, предметом договору лізингу може бути не споживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Вимогами статей 76, 78, 81 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами 17.09.2024 року було підписано Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, яким засвідчено, що всі зобов`язання за Договором № КРН0А!00000373 було належним чином виконано, претензій стосовно Договору та зобов`язань за ним Сторони не мають. Позивач ОСОБА_1 у повному обсязі виконав зобов`язання щодо сплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу № КРН0А!00000373 від 27.04.2021 року, але позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у перереєстрації транспортного засобу у зв`язку з тим, що АТ КБ «ПриватБанк» значиться в Єдиному реєстрі боржників.

Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388.

Пунктом 15 Порядку № 1388 передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після проведення уповноваженими особами сервісного центру МВС перевірки відповідних документів та/або відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державному Реєстрі атестованих судових експертів, автоматизованій базі даних про розшукувані транспортні засоби, банку даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірки відомостей про обмеження відчуження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та відомостей про документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також відомостей про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування), що містяться в Єдиному державному демографічному реєстрі (крім внутрішньо переміщених осіб, інформація щодо яких підтверджується даними Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб), відомостей про особу, що містяться в Єдиному реєстрі боржників, відповідних базах даних та державних реєстрах щодо осіб, які перебувають у розшуку, перевірки дійсності довіреності за Єдиним реєстром довіреностей, дійсності сертифіката відповідності за Державним реєстром сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами або органами із сертифікації, та реєстром виданих сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання, що формується за повідомленнями уповноважених органів, і сертифікатів відповідності нових транспортних засобів, виданих виробником, документів, що підтверджують правомірність придбання, отримання відомостей щодо митного оформлення транспортних засобів, а також установлення відповідності конструкції вимогам правил та нормативів шляхом отримання відповідних відомостей із таких баз даних і реєстрів. За результатами таких перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться відповідний напис про їх проведення, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, власного імені, по батькові (за наявності) і дати (крім випадків подання заяви в електронній формі через електронний кабінет водія або засобами Порталу Дія).

Також у разі надходження до сервісного центру МВС звернення щодо транспортного засобу, відомості про власника якого містяться в Єдиному реєстрі боржників, перереєстрація транспортного засобу не здійснюється, крім випадків, коли: перереєстрація транспортного засобу не пов`язана з його відчуженням; транспортний засіб придбано на електронному аукціоні в порядку, установленому статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження»; транспортний засіб отримано в рахунок погашення боргу в порядку, установленому статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження»; транспортний засіб придбано в порядку, установленому статтею 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; транспортний засіб безоплатно отримано відповідно до пункту 14 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року № 985.

Відповідно вимог статті 34 Закону України «Про дорожній рух», у разі звернення особи, яка внесена до Єдиного реєстру боржників, для здійснення перереєстрації, зняття з обліку транспортного засобу з метою його відчуження територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України зобов`язані відмовити у вчиненні реєстраційної дії, про що не пізніше наступного робочого дня повідомити зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про такий транспортний засіб.

Пунктом 15 Порядку № 1388 визначено, що державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після проведення уповноваженими особами сервісного центру МВС перевірки відповідних документів та/або відомостей, що містяться, зокрема, в Єдиному реєстрі боржників, та у разі надходження до сервісного центру МВС звернення щодо транспортного засобу, відомості про власника якого містяться в Єдиному реєстрі боржників, перереєстрація транспортного засобу не здійснюється.

Встановлена Законом України «Про дорожній рух» та Порядком № 1388 заборона на здійснення перереєстрації та зняття з обліку транспортного засобу, зареєстрованого за особою, яка є боржником та перебуває в Єдиному реєстрі боржників, покликана убезпечити вибуття майна такої особи боржника. Тому відмовляючи в здійсненні перереєстрації ГСЦ МВС Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС № 3541діяв в межах закону, та реалізовував дискреційні повноваження визначені порядком реєстрації КТЗ.

За таких обставин позивач не має можливості оформити на себе документи про право власності на вище вказаний транспортний засіб, чим порушені його права, так як він повністю виконав умови договору фінансового лізингу.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути й визнання права.

Згідно зі ст. 325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.

Відповідно до ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України припинення зобов`язання виконанням зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи, що позивач виконав усі умови договору лізингу, предметом якого є транспортний засіб, але у зв`язку з тим, що юридична особа лізингодавець знаходиться в Єдиному реєстрі боржників, позивач не може оформити право власності на рухоме майно.

Визнання права власності на спірний автомобіль за позивачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує вимоги, викладені в частині 3 цієї статті.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживача» слід стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, суд відносить за рахунок позивача відповідно до заявленого представником позивача клопотання.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головний сервісний центр МВС Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС № 3541 про захист прав споживача задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки FORD, модель FOCUS, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 .

Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави, судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному обсязі виготовлене 23.10.2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , прож. АДРЕСА_1 .

Відповідач: АТ КБ «ПриватБанк», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, .

Третя особа: Головний сервісний центр МВС Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС № 3541, м. Кропивницький, пр. Інженерів, 9/92, .

Суддя Подільського

районного суду

міста Кропивницького Ірина Миколаївна Шевченко