справа № 631/1716/23
провадження № 2/631/127/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Пархоменко І. О.,

за участю секретаря судового засідання - Ляшенко І. М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ КРАСНОГРАДСЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ КРАСНОГРАДСЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обгрунтування позову зазначив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивача ОСОБА_3 , який на день смерті був зареєстрований та постійно мешкав в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Старовірівської сільської ради № 731 від 30 жовтня 2023 року та відповідно до акту депутата Старовірівської сільської ради виборчого округу № 2, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала разом в одному домоволодінні зі своїм братом ОСОБА_3 з 2011 року по 2016 рік, вели сумісне господарство, вона доглядала брата та приймала участь в похованні.

Позивач проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяву нотаріусу у шестимісячний термін не подавала, про відмову від спадщини не заявляла.

Позивач є співвласницею домоволодіння де був зареєстрований померлий, що підтверджується договором дарування від 22 березня 1995 року. Інших спадкоємців не має. Померлий не був у шлюбі, дітей не мав.

Державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , тому ОСОБА_3 по звернулась до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем з метою оформлення спадкових прав.

Просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а. с. 22-23).

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 22 січня 2024 року витребувано від НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 28-29).

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а. с. 38-39).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві, просили встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

17 жовтня 2025 року позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, через канцелярію суду представник позивача подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач СТАРОВІРІВСЬКА СІЛЬСЬКА РАДА КРАСНОГРАДСЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ не направила свого представника для участі у судовому засіданні, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, через канцелярію суду представник відповідача подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Уважно дослідивши матеріали справи, ретельно оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , про що 09 березня 2016 року СТАРОВІРІВСЬКОЮ СІЛЬСЬКОЮ РАДОЮ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ складено відповідний актовий запис № 20 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді частини житлового будинку АДРЕСА_1 (а. с. 13-14).

Спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_3 є його рідна сестра ОСОБА_1 , позивач у справі.

Вказане встановлено судом з такого.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126,133,135 Сімейного кодексу України № 9 від 21 жовтня 2017 року ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що ВИКОНАЧИМ КОМІТЕТОМ СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ зроблено відповідний запис № 17. У актовому записі батьками записані: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а. с. 9-10).

ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що ВИКОНАЧИМ КОМІТЕТОМ СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 17 березня 1949 року складено відповідний запис № 18 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 . В свідоцтві про народження батьками записані: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а. с. 7).

06 серпня 1975 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, про що Палацом одруження «Дзержинський» м. Харкова складено відповідний актовий запис № 1558 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 . Прізвище після одруження дружини ОСОБА_8 (а. с. 11).

Позивач звернулася до державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, виконуючої обов?язки державного нотаріуса Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Козелько Т. М. з питання оформлення своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , на все спадкове майно.

Постановою державного нотаріуса відмовлено ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 8).

Під час розгляду справи судом було досліджено належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи № 194/2020, заведеної 07 грудня 2020 року державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області, щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , з якої вбачається наступне (а. с. 42-53).

07 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину (а. с. 42).

07 грудня 2020 року державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, виконуючою обов?язки державного нотаріуса Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Козелько Т. М. була заведена спадкова справа № 194/2020 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62782915 від 07 грудня 2020 року (о. с. а. с. 44).

Відповідно до довідки ВИКОНАЧОГО КОМІТЕТУ СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ №1649 від 31 серпня 2016 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 1964 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Був зареєстрований один (а. с. 45).

За копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 07 грудня 1998 року МВМ Дзержинського ВРХМУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 4).

Оскільки ОСОБА_3 на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 1964 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 один, а позивач, як спадкоємець другої черги за законом, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подала заяву про прийняття спадщини, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва на право на спадщину.

Позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше.

Одним із способів захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів є встановлення фактів, які мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1221ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України).

Приписами ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 62782882, виданої 07 грудня 2020 року, вбачається, що відсутня спадкова справа після смерті ОСОБА_3 (о. с. а. с. 42-43).

Заповіти та спадкові договори складені ОСОБА_3 відсутні (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 62782889 від 07 грудня 2020 року (о. с. а. с. 43-44).

Оскільки спадкодавець заповіт не залишав, а спадкоємці першої черги відсутні, право на спадкування за законом одержала позивач, як спадкоємець другої черги.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України).

Частина 3 ст. 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Такий правовий висновок щодо застосування ч. 3 ст. 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року по справі № 569/15147/17, 18 листопада 2020 року по справі № 523/19010/15-ц, 02 квітня 2021 року по справі № 191/1808/19, 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Законом визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово ( ч. 1 ст. 29 ЦК України).

При цьому, положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17, 07 червня 2022 року по справі № 175/4514/20.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У якості доказів підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем позивачем надано наступне.

Згідно з довідкою Старовірівської сільської ради № 731 від 30 жовтня 2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 1964 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом з ним на момент смерті без реєстрації проживала ОСОБА_1 (а. с. 52).

Відповідно до акту депутату виборчого округу № 2 СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ Селіхов Олексій Данилович, ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала разом в одному домоволодінні зі своїм братом ОСОБА_3 з 2011 року по 2016 рік, вели сумісне господарство, ОСОБА_1 доглядала брата та приймала участь в похованні ОСОБА_3 (о. с. а. с. 52).

Також вказаний факт підтвердили свідки, допитані у судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_9 суду показала, що знала померлого ОСОБА_3 по роботі. Дружини та дітей у померлого не було. Приблизно з 1990 років ОСОБА_3 постійно мешкав в одному будинку разом з сестрою, яка є позивачем у справі. Перед смертю спадкодавець хворів, а сестра його доглядала, піклувалась про нього. Похованням займалась ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що знає ОСОБА_1 , знав також її покійного брата, оскільки вони майже сусіди. Брат з сестрою мешкали багато років разом в одному будинку до смерті ОСОБА_3 . Свідок бував у них у дворі, бачив, що вони разом порались по господарству. Перед смертю спадкодавець хворів, а сестра його доглядала, піклувалась про нього. Похованням займалась ОСОБА_1 .

Ураховуючи, що позивачем у справі надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд доходить висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. 13, 15, 16, 29, 1216-1218, 1221, 1223, 1258, 1261, 1262, 1268 ЦК України, ст. 3, 12, 76, 81, 258, 259, 261, 263-265, 268, 272, 273, 293, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ КРАСНОГРАДСЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: СТАРОВІРІВСЬКА СІЛЬСЬКА РАДА КРАСНОГРАДСЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, місцезнаходження: Харківська область, Берестинський район, с. Старовірівка, вул. Центральна, буд. 60, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04398092.

Суддя І. О. Пархоменко