Справа № 473/595/25
РІШЕННЯ

іменем України

"07" жовтня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Ротар М.М., за участі секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.

за участю представника позивача адвоката Бінько М.А, представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» адвоката Кирдан А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», Вознесенської міської ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук Ірина Миколаївна про визнання права власності на кошти в порядку спадкування за законом

встановив

30 січня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на кошти в порядку спадкування за законом, в якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне останньому майно, зокрема грошові кошти, які знаходилися на рахунках відкритих в АТ КБ «Приватбанк».

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є позивач, яка прийняла спадщину в передбаченому законодавством порядку та отримала свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно.

Так, 20.09.2024 року на ім`я позивачки приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади з відповідними відсотками, які знаходились на рахунках, відкритих на ім`я померлого в AT КБ «Приватбанк» (зокрема на рахунку № НОМЕР_1 ), на загальну суму 60 686 грн. 87 коп.

Між тим, на початку грудня 2024 року, позивачкою було з`ясовано, що банківський рахунок, відкритий на ім`я її померлого чоловіка є активним, та на нього надходять нарахування від ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» в порядку виконання умов договору № СГ/792 від 25.01.2021 року (далі - Договір), укладеного за життя між ОСОБА_2 та даною організацією, на купівлю електроенергії, загальна сума надходжень становить - 32 208 грн. 67 коп.

При зверненні позивача до нотаріуса з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на залишок коштів після смерті ОСОБА_2 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та рекомендовано звернутися до суду. Свою відмову нотаріус обґрунтувала тим, що після виплати коштів спадкоємцю рахунки померлого повинні були бути закриті та механізму виявити наявність інших грошових коштів спадкодавця після того, як вся процедура по виявленню спадщини та видачі спадкоємцю спадщини вже виконана не передбачено.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 03 лютого 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку загального позовного провадження.

25 лютого 2025 року від приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Омельчук І.М. надійшли письмові пояснення по справі.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 15 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 05 червня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано від АТ КБ «Приватбанк» банківську виписку по рахунку ОСОБА_2 та інформацію про наявність відкритих рахунків на ім`я ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник позивача адвокат Бінько М.А. підтримала заявлені позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» адвокат Кирдан А.В. заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, вважав, що АТ КБ «Приватбанк» не може бути відповідачем по справі, так як не є власником коштів померлого клієнта, а лише обслуговуючим банком спадкодавця. Процедура оформлення спадщини регламентована нормами ЦК України та ЗУ «Про нотаріат». Банк не порушував жодних прав чи інтересів позивача.

В судове засідання представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просив задовольнити заявлені позовні вимоги.

В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Омельчук І.М. не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі та письмові пояснення по суті спору.

Заслухавши учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаїв, Миколаївської області помер ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть НОМЕР_2 , видане 13.02.2024 року).

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем за законом є його дружина ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину в передбаченому законодавством порядку та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видане 20 вересня 2024 року приватним нотаріусом Вознесенського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з грошових вкладів, які знаходилися на рахунку в АТ КБ «Приватбанк».

Між тим, в грудні 2024 року, позивачці стало відомо, що банківський рахунок, відкритий на ім`я померлого чоловіка є активним, та на нього надходять грошові кошти, загальна сума надходження становить 32 208 грн. 67 коп., які знаходяться в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунку № НОМЕР_3 .

Вказані обставини також підтверджуються випискою по рахунку, довідкою по рахунку з залишком коштів, довідкою про залишку коштів по всім закритим рахункам та витягом з програмного комплексу «Акорд» (а.с.55-58).

При зверненні позивача до нотаріуса з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на залишок коштів після смерті ОСОБА_2 , позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та рекомендовано звернутися до суду. Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій №122/02-31 від 23.09.2025 року, приватний нотаріус обґрунтовував, тим що нотаріусом були вчинені всі дії, які передбачені законом щодо виявлення спадщини у повному обсязі. Механізму виявити наявність інших грошових коштів спадкодавця після того, як вся процедура по виявленню спадщини вже виконана не передбачено нормами діючого законодавства. У спадковій справі станом на 23.09.2025 року відсутні документи та відомості щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на інші грошові кошти.

Обгрунтовуючи своє звернення до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 зазначила, що грошові кошти, які знаходяться на рахунку в АТ КБ «Приватбанк» в сумі 32208 грн.67 коп. входять до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , та підлягають спадкуванню, вона є єдиним спадкоємцем після смерті свого чоловіка, однак позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права.

Відповідно до ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Як слідує із змісту роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження.

Згідно долучених до позову платіжних документів, залишок грошових коштів на банківському № НОМЕР_4 , який був відкритий на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 у АТ КБ «Приватбанк» становить 32208 грн.67 коп.

Відповідно до ч.2 ст. 1228 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

На підставі викладеного та з врахуванням неможливості оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на грошові кошти.

При цьому визнання позову відповідачем Вознесенською міською радою, відсутність інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно (грошові кошти), свідчить про те, що права, свободи та інтереси інших осіб не будуть порушені. Позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права з метою прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

Однак, що стосується позовних вимог, які пред`явлені до відповідача АТ КБ «Приватбанк» про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування за законом, то в цій частині, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На відміну від позивача, відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17).

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Статтею 175 ЦПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Тобто саме позивач, звертаючись з позовом до суду, визначає коло відповідачів, предмет та підстави позову.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19, від 20.01.2021 у справі 203/2/19).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Із змісту зазначених норм права вбачається, що залучення у справі співвідповідача і заміна неналежного відповідача належним можливі лише за клопотанням позивача на певній стадії процесу, а саме до закінчення підготовчого провадження у справі.

Належним відповідачем у справах про спадкування є інші спадкоємці, за відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини».

Ураховуючи вказане, належним відповідачем у даній справі є Вознесенська міська рада Миколаївської області.

Суд зауважує, що АТ КБ «Приватбанк» не має жодних прав щодо спадкування грошових коштів на рахунках померлого, не є власником грошових коштів вкладника, а лише виконує розпорядження власника рахунку щодо грошових коштів і не може бути стороною цивільних правовідносин у справах про спадкування.

Водночас пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).

За таких обставин суд дійшов висновку, що АТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем у даному спорі, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

позов - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенську Миколаївської області, на грошові кошти в загальному розмірі 32 208 (тридцять дві тисячі двісті вісім) гривень 67 коп., які знаходяться в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунку № НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання права власності на кошти в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 17 жовтня 2025 року.

Суддя: М.М. Ротар