н/п 2/490/1613/2025 Справа № 490/109/25
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романовій К.Т.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА.

Короткий зміст позовних вимог

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Батько хлопчика ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, життям дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, від матеріального забезпечення сина ухиляється, ніякої участі у житті сине не приймає. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків та долі сина змусило її звернутися до суду з даним позовом.

Хід справи та процесуальні дії суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2025 року дану справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П.

Після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, ухвалою судді від 09.01.2025 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано від Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

04.06.2025 року від Органу опіки та піклування, на виконання вимог ухвали від 09.01.2025 року надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 18.06.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті, надано можливість сторонами до початку розгляду справи по суті надати докази у підтвердження позовних вимог та заперечень проти позову.

Позивачка до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву чи заперечення не надав, клопотання про розгляд справи за його відсутності чи відкладення слухання справи не надходили.

Представник третьої особи Батовська Ю.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника Органу опіки та піклування, висновок підтримала в повному обсязі.

Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (Постанова ВС від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц).

За такого, суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , є батьком, а ОСОБА_4 матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 .

Заочним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18.12.2020 року у справі №477/2174/20 розірвано шлюб, зареєстрований 05.10.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

22.12.2020 року заочним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області усправі №477/2175/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

02.05.2022 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_7 ».

Як вбачається з характеристики від 06.12.2024 року №01-22/112, виданою директором Воскресенського ліцею Воскресенської селищної ради, за весь час навчання ОСОБА_3 вихованням учня займається мати ОСОБА_1 . Батько, ОСОБА_2 не цікавився шкільним життям і розвитком ОСОБА_8 , і взагалі не приймає участі у вихованні сина.

Орган опіки та піклування, виконком Миколаївської міської ради надав до суду Висновок № 14659/02.02.01-22/06/14/25 від 03.06.2025 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даним Висновком встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі слів ОСОБА_1 на початку шлюбних відносин вони разом з чоловіком та дитиною проживали в орендованій квартира ОСОБА_2 не працював, не мав бажання утримувати сім`ю. Через важкий фінансовий стан вони переїхали до бабусі за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_1 зареєстрована. Після смерті матері ОСОБА_1 була у важкій депресії, а ОСОБА_2 так і не намагався влаштуватися на роботу, а навпаки почав красти дорогоцінні речі, закладаючи їх до ломбарду, згодом через борги їм відключили світло. ОСОБА_1 довелося влаштуватися на роботу в інтернет магазин та працювати ночами.

ОСОБА_1 зазначає, що не витримувала самостійно займатися дитиною та ще й утримувати чоловіка, тому прийняла рішення розійтися з батьком дитини.

Наразі ОСОБА_1 разом з сином проживають за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується актом обстеження умов проживання наданим службою у справах дітей Воскресенської селищної ради від 10.03.2025 року. Згідно акту встановлено, що умови проживання задовільні. Для дитини відокремлена кімната зі спальним місцем, в наявності книги, іграшки, гаджети, речі, які відповідають віку та сезону. Дитина забезпечена харчуванням.

Зі слів ОСОБА_1 після того, як ОСОБА_2 пішов з родини, він взагалі припинив цікавитися дитиною, приймати участь у його вихованні, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не зустрічається з ним.

ОСОБА_1 зазначає, що дитина прагнула спілкування з батьком, проте він не виявляв бажання, через це у дитини був депресивний стан і вони відвідували психолога.

Згідно характеристики, виданої Воскресенським ліцеєм, Воскресенської селищної ради, вбачається, що ОСОБА_8 навчається в даному закладі з першого класу. За характером скромний, стриманий, та працьовитий, має добрий загальний розвиток, підтримує дружні стосунки з однокласниками. Адміністрація закладу зазначає, що мати завжди цікавиться навчанням сина та приймає участь у громадській діяльності класу, відвідує збори закладу освіти та тримає зв`язок за допомогою телефону. Батько не цікавиться шкільним життям та розвитком ОСОБА_8 , і взагалі не приймає участь у вихованні сина.

Зі свідчень сусідів вбачається, що батька дитини бачили ще задовго до початку війни. Згідно соціально-психологічного висновку Миколаївського міського центру соціальних служб встановлено, що в ході проведення роботи дитина на контакт не йшла, на питання не відповідала, спостерігалась захисна реакція уникнення, сльози. У зв`язку з цим, психодіагностичне обстеження дитини ОСОБА_3 щодо його ставлення до батька з метою доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав не є можливим.

16.03.2025 до служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради була направлена заява від ОСОБА_3 , в якій хлопчик зазначив, що хоче, щоб батька позбавили батьківських прав, тому що він ображений його байдужістю до нього, адже батько покинув і багато років не відвідував його, не цікавиться його життям.

Для з`ясування думки, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спеціалісти служби зв`язалися у телефонному режимі з ОСОБА_2 , який зазначив, що був не повідомлений про даний позов, має бажання надати відзив на нього. Спеціалісти запропонували надати своє пояснення, але ОСОБА_2 відмовився, пояснюючи це тим, що зв`яжеться зі своїм адвокатом і буде вирішувати це питання.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 так і не подав до служби матеріали відзиву та припинив відповідати на телефонні дзвінки спеціалістів, йому було направлено рекомендованого листа за адресою: АДРЕСА_3 , в якому надана інформація щодо справи, зазначені номери телефону для зворотнього зв`язку зі спеціалістами служби, проте зі спеціалістами служби ОСОБА_2 так і не зв`язався.

Дане питання розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 29.05 2025 р., де було рекомендовано службі у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради готувати висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 . МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На даний час тягар утримання дитини покладений на позивачку.

Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року у справі N 203/3505/19 (провадження N 61-14351св21) дійшов переконання, що висновок апеляційного суду про позбавлення батьківських прав відповідачів відповідає інтересам малолітньої дитини, оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, а саме тривалий час не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, а своєю негативною поведінкою показують поганий приклад і створюють небезпеку для її життя і здоров`я, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

В даній справі судом встановлено та підтверджено наданими доказами, що ОСОБА_2 з сином не спілкується, матеріально не допомагає, станом здоров`я не цікавиться, не доглядає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, тощо. Дитина повністю знаходиться на утриманні матері, відповідач байдуже ставиться до долі сина.

Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно з нормами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої малолітньої дитини.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У статті 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Усі встановлені судом обставини справи дають ґрунтовні підстави для висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачкою доведено, що поведінка відповідача відносно його сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавленні батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача та свідомим нехтуванням батьківськими обов`язками, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з частиною першою статті 166 Сімейного кодексу України, особа, яка позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

ІІІ. СУДОВІ ВИТРАТИ.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Держави слід стягнути судовий збір у сумі 1211,20 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 148, 150, 157, 159, 164, 165, 166 СК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Держави1211,20 грн судового збору.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення суду складено 21 жовтня 2025 року.

Суддя Н.П. Черенкова