Справа № 574/605/25
Провадження №2/574/316/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Гука Т.Р.,

з участю секретаря судового засідання Божок В.М.,

представника позивача Місевріної В.О.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Буринської міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Буринська міська рада, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивує тим, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком дитини записаний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого зафіксовано факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, що унеможливлює участь батька у вихованні, утриманні дитини та повноцінному виконанні батьківських обов`язків.

Мати ОСОБА_1 не виконує батьківських обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Малолітній ОСОБА_3 проживає з бабусею ОСОБА_2 , яка самостійно вирішує питання щодо виховання та розвитку дитини, без участі та підтримки матері. Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

19.05.2025 року на комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Буринської міської ради розглядалося питання надання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, на яку вона була запрошена, проте вона не з`явилася.

На підставі викладеного, позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 .

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 24.07.2025 року було відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 19.09.2025 року було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позов підтримала з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав та пояснила, що раніше проживала разом із чоловіком та сином ОСОБА_3 у своєї свекрухи ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, після того як у 2022 році чоловік потрапив у полон, поїхала на заробітки у Польщу, де перебувала близько шести місяців, а син залишився із її свекрухою. Коли повернулась в Україну то почала проживати в м. Конотоп, де винаймає житло, оскільки із свекрухою має неприязні відносини та в м. Буринь складно знайти роботу. Спочатку вона забрала сина проживати до себе в м. Конотоп, однак він побувши в неї один тиждень, вирішив проживати з бабусею, оскільки не захотів її залишати саму. Вона відвідує сина 1-2 рази на місяць та майже щодня спілкується з ним по телефону та цікавиться його життям та навчанням, однак батьківські збори не відвідує, так як проживає в іншому місті, а тому вихованням сина в основному займається ОСОБА_2 , з якою він проживає. Також, ОСОБА_1 вказала, що поки працювала у Польщі то надавала ОСОБА_2 кошти на утримання сина, однак на даний час їх не надає, оскільки немає постійної роботи, а свекруха отримує від держави соціальну допомогу на її чоловіка, який перебуває в полоні.

Третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 позов підтримала та просила задовольнити, пояснивши, що після того як її син у 2022 році потрапив у полон невістка ОСОБА_1 поїхала на заробітки у Польщу, а внук ОСОБА_3 з того часу залишився проживати разом з нею. Коли невістка повернулась із Польщі то почала проживати з іншим чоловіком в м. Конотоп, куди спочатку забрала сина. Однак, внук пробув в матері три дні та повернувся до неї в м. Буринь, пояснивши, що не хоче жити з матір`ю бо вона вживає алкогольні напої. Крім того, ОСОБА_2 пояснила, що протягом останніх декількох років вона повністю опікується своїм внуком ОСОБА_3 , займається його вихованням, навчанням, лікуванням та його утримує. Відповідачка вихованням свого сина не займається, школу не відвідує, жодної матеріальної допомоги на його утримання не дає, може приїхати до дитини один раз на місяць, а може один раз на пів року. Вся участь відповідачки у навчанні сина зводиться лише до телефонних дзвінків із запитанням як в нього справи у школі.

Заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 05.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №01, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб (а.с.15).

08.05.2024 року Буринським районним судом Сумської області по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на отримання онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.01.2024 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.25).

Відповідно довідки про несплату аліментів виданої 08.07.2025 Буринським ВДВС у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_2 , вона дійсно не отримувала аліменти від ОСОБА_1 з січня 2025 року по червень 2025 року згідно з виконавчим листом №574/37/24 від 08.05.2024 року Буринського районного суду Сумської області про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі частини заробітку. Але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.21).

Із довідок-розрахунків заборгованості по аліментам від 08.07.2025 боржник ОСОБА_1 стягував ОСОБА_2 , виданих Буринським ВДВС у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, слідує, що заборгованість ОСОБА_1 по аліментах станом на 01.07.2025 року становить 52151,31 грн. (а.с.22, 23).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 від 08.05.2025 року, за зазначеною адресою проживають у мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 бабуся, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 онук. Умови проживання задовільні. У будинку чисто, забезпечено належні санітарно-гігієнічні умови. Є необхідні меблі, побутова техніка, одяг та взуття за сезоном. Продуктами харчування забезпечені. Дитина має власну кімнату, спальне місце, стіл для навчання, шкільне приладдя, мобільний телефон (а.с.26).

Інформацією про залучення матері від 17.06.2025 №01-15/168, виданої Буринським міським ліцеєм №3 Буринської міської ради Сумської області, адміністрація закладу повідомляє, що мати учня 7 класу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 не бере участі у вихованні та навчанні дитини, не супроводжує до закладу освіти, не допомагає з виконанням домашніх завдань. Не відвідує шкільні заходи, не спілкується з педагогами, з класним керівним ком. Не відвідує батьківські збори незалежно від формату їх проведення. Класний керівник не знайома з мамою учня. Безпосереднім вихованням ОСОБА_7 займається бабуся ОСОБА_2 (а.с.16).

Відповідно до характеристики від 17.06.2025 №01-15/169 учня 7 класу Буринського міського ліцею №3 Буринської міської ради Сумської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає в АДРЕСА_1 , останній навчається закладі освіти з першого класу. Вихованням дитини займається бабуся. ОСОБА_2 приділяє належну увагу вихованню онука, цікавиться життям класу та ліцею (а.с.17).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_8 від 09.09.2025, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , сусідки ОСОБА_9 , вона запевняє, що внук ОСОБА_3 проживає разом з бабусею яка його виховує. Внук навчається в 6 класі школа №3. Забезпечує його харчуванням, одягом, взуттям. Проводжає в школу. Бабуся займається належним вихованням внука (а.с.18).

З письмових пояснень ОСОБА_10 від 09.04.2025, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , сусіда ОСОБА_9 , слідує, що він підтверджує, що ОСОБА_11 опікується ОСОБА_7 (своїм онуком який проживає разом з нею). Він ходить до школи. Усе у них добре. Ставлення до внука хороше (а.с.19).

Органом опіки та піклування Буринської міської ради складено висновок про доцільність позбавлення батьківських ОСОБА_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Буринської міської ради Сумської області від 22.05.2025 №137 (а.с.24, 27).

Згідно вказаного висновку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, участі у догляді та вихованні не бере. Дитина проживає з бабусею ОСОБА_2 , яка забезпечує йому належні умови життя, догляд, утримання виховання. На засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Буринської міської ради 19.05.2025, де розглядалося питання надання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , мати дитини була запрошена, але не з`явилася. Орган опіки та піклування Буринської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вищезазначений висновок не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом ст.150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У міжнародному та національному законодавстві (ст.3 Конвенції про права дитини 1989 року, ст.ст.51, 52 Конституції України, ст.ст.2-4, 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року) закріплено принципи пріоритету захисту прав та забезпечення інтересів дітей в усіх діях щодо них, у тому числі при вирішенні судових спорів.

Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Верховний Суд у постанові від 11.03.2020 у справі №638/16622/17 зробив висновок, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.81 цього Кодексу.

Сукупність наданих позивачем доказів свідчить про факт неналежного виконання відповідачкою на час розгляду справи своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини, яке проявлялось у відсутності належного піклування з боку матері про її фізичний і духовний розвиток.

Згідно заяви ОСОБА_1 , посвідченої 08.04.2025 року приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Гавриленко Д.В. та зареєстрованої в реєстрі за №1180, ОСОБА_1 дала свою згоду на усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та підтвердила, що від своїх батьківських прав щодо її малолітньої дитини вона відмовляється (а.с.20).

Однак, в судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_2 продовжує спілкуватись із своїм сином, цікавиться його життям та навчанням, що не заперечувалось в судовому засіданні ОСОБА_2 , з якою проживає малолітня дитина відповідачки.

Також, суд вважає, що враховуючи надані відповідачкою в судовому засіданні пояснення, визнання нею позову ґрунтується на нерозумінні нею правових наслідків позбавлення батьківських прав, оскільки вона підтвердила, що бажає продовжувати примати участь у житті сина та спілкуватись із ним, а заяву про відмову від батьківських прав та згоду на усиновлення дитини підписала в нотаріуса, не читаючи, на прохання своєї свекрухи для отримання нею соціальних пільг та про чийсь намір усиновити ОСОБА_3 їй нічого не відомо.

Крім того, відповідно до ч. 2, 3 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є не право згідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Як на тому наголошено у постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 607/15704/22 суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову.

У постанові від 10.11.2023 у справі № 401/1944/22 Верховний Суд зазначив, що саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження існування обставин, передбачених частиною першою статті 164 СК України для позбавлення батьківських прав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що визнання ОСОБА_1 позову суперечить інтересам її малолітньої дитини, а тому підстави для прийняття визнання нею позову відсутні.

На думку суду, з метою захисту якнайкращих інтересів дитини доцільним буде збереження зв`язку малолітнього ОСОБА_3 із його матір`ю.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не доведено, що ОСОБА_1 свідомо та тривало, нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, не спілкується з дитиною, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, суд приходить до висновку, що застосування до неї такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, є передчасним, в зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Водночас, суд вважає за доцільне попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У разі небажання відповідача змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків протягом тривалого часу, позивач не позбавлений права повторно звернутися до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 18, 247, 263-265, 272, 353, 354, ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні позову Буринської міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покласти на орган опіки та піклування Буринської міської ради контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Буринська міська рада Конотопського району Сумської області, адреса місцезнаходження: 41700, Сумська область, Конотопський район, м. Буринь, вул. Захисників України, 1, .

Відповідачка - ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа - ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 27.10.2025 року.

Суддя Т.Р. Гук