Справа 206/5951/25
Провадження 2-о/206/272/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

присяжних: Литвинова В.В., Лещенка К.М.,

при секретареві Глущенко Н.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за заявою Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги,

за участю:

прокурора Геник Л.С.,

адвоката Циганок А.В.,

представника заявника лікаря-психіатра Малецького Є.Ф.,

особи, стосовно якої вирішується питання ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21 жовтня 2025 року ОСОБА_1 було госпіталізовано до КП «ДБКЛПД» ДОР лікарем-психіатром КП «ДБКЛПД» ДОР ОСОБА_2 за направленням на госпіталізацію виданим 21 жовтня 2025 року фельдшером КШД КЗ «ОЦЕМД» та М КДОР Літовченко В.Є., який після особистого огляду громадянина ОСОБА_1 зробив висновок про необхідність його госпіталізації до психіатричного стаціонару для лікування у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу (діагноз): шизофренія, галюцинаторно-маячний синдром.

За думкою комісії лікарів необхідність примусової госпіталізації хворого зумовлюється його небезпекою для себе та оточуючих.

У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр Малецький Є.Ф. просив задовольнити заяву та госпіталізувати ОСОБА_1 , пояснивши, що ОСОБА_1 неодноразово лікувався в КП «ДБКЛПД» ДОР, але останні три роки до їх лікарні не поступав. ОСОБА_1 було затримано працівниками поліції, останній перебував у стані психомоторного збудження. ОСОБА_1 вбив свою мати, а тому сьогодні працівники поліції повинні прибути до лікарні з цього приводу. Хворий на даний час несе небезпеку для себе та оточуючих.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що згоден на лікування в КП «ДБКЛПД» ДОР.

Адвокат Циганок А.В. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви лікаря про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 .

Прокурор Геник Л.С. в судовому засіданні підтримувала заяву про примусову госпіталізацію.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 було госпіталізовано до КП «ДБКЛПД» ДОР лікарем-психіатром КП «ДБКЛПД» ДОР ОСОБА_2 за направленням на госпіталізацію виданим 21 жовтня 2025 року фельдшером КШД КЗ «ОЦЕМД» та М КДОР Літовченко В.Є., який після особистого огляду громадянина ОСОБА_1 зробив висновок про необхідність його госпіталізації до психіатричного стаціонару для лікування у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу.

Згідно ч.ч. 2, 3, 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

Підставою для висновку про необхідність госпіталізації були відомості про поведінку громадянина ОСОБА_1 від співробітників поліції. На підставі цих відомостей громадянин ОСОБА_1 був оглянутий черговим лікарем-психіатром ОСОБА_2 КП «ДБКЛПД`ДОР у приймальному відділенні о 21 годині 55 хвилин 21 жовтня 2025 року, яка підтвердила наявність психічних розладів у вигляді, того, що: контакт з хворим носив малопродуктивний характер. Знаходитвся у стані психомоторного збудження. В бесіду вступав неохоче. На запитання відповідав переважно не по суті поставлених йому запитань. Промова розірвана, за типом словникової окрошки. Під час бесіди ОСОБА_1 був напружений, тривожний, злий, дратівливий. Вважав, що «Я бив мати тому, що вона була чорною...». В ході огляду постійно починав до чогось злякано прислуховуватися, придивлятися, сам з собою розмовляв, відповідав уявному співбесідникові, при цьому вираз обличчя змінювався на більш наляканий. Не заперечував, що: "Я вбив її...", при цьому контакт ставав вкрай малопродуктивним, хворий переставав відповідати на запитання, починав неадекватно ситуації сміятися. Мислення розірване. Критика до свого стану грубо порушена. Попередньо комісією-лікарів КП «ДБКЛПД`ДОР було встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром.

Відповідно до рапорту поліцейського встановлено, що 21 жовтня 2025 року о 12 годині 51 хвилин на лінію «102» надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , чоловік на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_1 свою матір. В ході виїзду на місце події працівниками поліції було виявлено повністю роздягненого гр. ОСОБА_1 , який перебував у дворі свого будинку, а біля входу в будинок лежало тіло його матері з ознаками насильства без ознак життя. Останнього було затримано та встановлено його особу.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність.

Враховуючи, що особа виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати її в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для її госпіталізації до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди.

Аналогічний висновок викладений і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року по справі № 689/1338/16-ц.

Крім того, аналогічні висновки викладений в постанові Верховного суду від 04.09.2024 по справі 206/1277/24.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п. "е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 212, 259, 263-265, 268, 339-342 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_2 ) до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради (місцезнаходження 49115, м. Дніпро, вул. Бехтерева, 1) для надання психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Р.О. Кушнірчук

Присяжні: В.В. Литвинов

К.М. Лещенко