Справа № 202/6905/25
Провадження № 2/202/3976/2025
20 жовтня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря Коваленко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, -
У липні 2025 року Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради в особі представника звернулось до Індустріального районного суду міста Дніпра із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, відповідно до якого просили стягнути солідарно з відповідачів на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради суму заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3 % річних та інфляційного збільшення у розмірі 73 020,41 грн., з них 63 700,61 грн. сума основного боргу, 1 065,58 грн. сума 3% річних, 8 254,22 грн. інфляційне збільшення, та судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. Між КП «Дніпроводоканал» та відповідачем ОСОБА_1 встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно з рішенням Дніпровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок. Відкритий особовий рахунок є підтвердженням отримання послуг та договірних відносин. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання по оплаті послуг водопостачання та водовідведення належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_1 , якій відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , станом на 31 березня 2025 року складає 63 700,61 грн. Вказана заборгованість утворилась за період з квітня 2010 року по березень 2025 року. Загальна заборгованість відповідача перед КП «Дніпроводоканал» складає 73 020,41 грн., з яких 63 700,61 грн. - сума основного боргу, 1 065,58 грн. - сума 3 % річних (за період з липня 2018 року по січень 2022 року) та 8 254,22 грн. - інфляційне збільшення суми боргу (за період з липня 2018 року по січень 2022 року). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за місцем реєстрації відповідального квартиронаймача ОСОБА_1 зареєстровані інші члени її сім`ї ОСОБА_2 , якого в рамках норм діючого законодавства слід вважати солідарним боржником, оскільки останній користується нарівні з відповідальним квартиронаймачем усіма правами та обов`язками, що випливають з договору найму.
З метою захисту порушених прав та інтересів, позивач обрав судовий захист відновлення таких прав, що і зумовило звернутись до суду з відповідною позовною заявою про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 липня 2025 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П.
В порядку ч.ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України, 15 липня 2025 року та 17 липня 2025 року суддею сформовано запити до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на які надано відповіді №№ 1572789, 1572807 від 15.07.2025, № 1577615 від 17.07.2025.
17 липня 2025 року ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра позовну заяву Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведенняприйнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, натомість через систему «Електронний суд» подала клопотання про розгляд цивільної справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином шляхом направлення судової повістки з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за місцем реєстрації, яка повернена з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до положень пунктів 3,4 ч. 8 ст.128 ЦПК України особа вважається повідомленою. Відповідач ОСОБА_2 додатково був повідомлений шляхом здійснення оголошення на офіційному сайті «Судова влада».Відзиву, заяв, заперечень до суду не надали, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради здійснювалось надання послуг водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», про що свідчить відкритий на ім`я ОСОБА_1 особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951цс15 споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до п. 2 ст. 5 Закону України Про житлово-комунальні послуги комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно ст. 22 Закону України Про питну воду та питне водопостачання споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що позивач надавав послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , в свою чергу користувач наданих послуг був зобов`язаний сплачувати за ці послуги грошові кошти відповідно до норм та тарифів, що діяли у відповідний період, якщо він фактично користувався ними.
Відповідно до розрахунку позивача заборгованість за надані позивачем послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , де відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_1 , якій відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за період з квітня 2010 року по березень 2025 року складає 73 020,41 грн., з яких 63 700,61 грн. - сума основного боргу, 1 065,58 грн. - сума 3 % річних (за період з липня 2018 року по січень 2022 року) та 8 254,22 грн. - інфляційне збільшення суми боргу (за період з липня 2018 року по січень 2022 року) (а.с. 8-10).
Щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів, то суд вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Відповідно до ст. 160 ЖК Української РСР Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Таким чином, в рамках вищевказаних норм чинного законодавства, відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід вважати солідарними боржниками, ОСОБА_2 нарівні з відповідальним квартиронаймачем користується (є членами однієї родини) усіма правами і обов`язками, що випливають з договору найму, доказів на спростування зазначеного відповідачами не надано.
Стосовно позовних вимог у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційного збільшення суми боргу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційного збільшення суми боргу обґрунтована й підлягає задоволенню.
Виходячи із вищевикладеного, та враховуючи, що відповідачі належним чином не виконали зобов`язання по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3 % річних та інфляційного збільшення у розмірі 73 020,41 грн., з яких 63 700,61 грн. - сума основного боргу, 1 065,58 грн. - сума 3 % річних та 8 254,22 грн. - інфляційне збільшення суми боргу.
Підстав для звільнення відповідачів від сплати зазначеної суми або зменшення її розміру судом не встановлено.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., та з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1 514,00 грн. з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 267, 509, 514, 526, 610, 612, 625 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», ст.ст.160 ЖК Української РСР, ст.ст.12, 13, 76-82, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 20 жовтня 2025 року.
Суддя Л.П. Слюсар