н/п 2-о/174/39/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21жовтня 2025року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Данилюк Т.М.,

за участю: секретаря - Килинчук Л.Л.,

представника заявниці - Григор`єва Д.В

представника заінтересованої особи - Черненко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області,-

В С Т А Н О В И В:

Представник заявниці ОСОБА_1 , адвокат Григор`єв Д.В., який дії від її імені та в її інтересах, звернувся до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту її постійного проживання на території України. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петрівка, Комінтернівського району, Одеський області, Української PCP, та мала за народженням прізвище ОСОБА_2 .

У 1968 році заявниця разом зі своїми батьками переїхали на постійне проживання до м.Вільногірськ, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, де закінчила середню школу.

23.10.1982, заявниця уклала шлюб з громадянином ОСОБА_3 , та

отримала прізвище ОСОБА_4 .

З 14.06.1985 по 08.08.1989, заявниця була прописана за місцем проживання у

квартирі АДРЕСА_1 .

08.08.1989 - виписалася з квартири

АДРЕСА_1 , хоча продовжувала проживати у м. Вільногірську та працювати на підприємстві у м. Вільногірськ.

Станом на 24.08.1991 (оголошення Україною незалежності) заявниця постійно проживала на території України у м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, без прописки (на той час діяв інститут прописки).

Після оголошення Україною незалежності, заявниця яка була на той час документована паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року, автоматично набула громадянство України, і у її паспорті громадянина СРСР було проставлено штемпель громадянин України.

Водночас, паспорт громадянина України, зразка 1994 року, не отримувала, а згодом і втратила паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року.

Таким чином, заявниця на сьогодні не документована паспортом громадянина України, а тому позбавлена багатьох прав, які можуть бути надані громадянину тільки за наявністю такого паспорту.

У серпні 2025 року, заявниця звернулася до Вільногірського сектору Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровської області стосовно документування її паспортом громадянина України, однак отримала відмову викладену у листі від 23.08.2025 № 1218-452/1218-25, з посиланням на те, що для того, щоби заявницю було можливо документувати паспортом громадянина України, необхідно надати рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року.

Таким чином, заявниці в судовому порядку необхідно встановити факт того, що вона станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України, який має юридичне значення для можливості документування заявницю паспортом громадянина України з боку заінтересованої особи Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровської області. Іншим чином зазначений факт заявниця встановити не може. А тому просить встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.09.2025 було відкрито провадження по даній справі.

Представник заявниці - адвокат Григор`єв Д.В., в судовому засіданні заявлені в заяві вимоги підтримав та просив їх задовольнити, враховуючи їх законність та обґрунтованість.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_5 , просила винести рішення згідно вимог чинного законодавства, надала пояснення аналогічні тим, що викладені нею у письмових поясненнях по справі, які були подані 21.09.2025.

Заявниця ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час його проведення повідомлена належним чином.

Вислухавши представника заявниці, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так свідок ОСОБА_6 показала, що вона є рідною сестрою заявниці, яка з моменту народження, а саме з 1964 року по теперішній час проживає на території України. З 1991 року її сестра проживала з батьками за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає і на теперішній час. З території України вона ніколи не виїжджала. Працювала на заводі «Буддеталь», що у м. Вільногірськ.

Свідок ОСОБА_7 показала, що з ОСОБА_1 знайома з 1989 року, оскільки товаришує з її сестрою. Знає всю їхню родину. ОСОБА_1 весь час проживала в Україні, за адресою проживання її батьків. ОСОБА_8 це знає, так як вони неодноразово зустрічалися з нею та її родичами.

Свідок ОСОБА_9 показала, що є сусідкою ОСОБА_1 , знає її з 1990-х років. З 1991 року і по теперішній час, вона проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петрівка, Комінтернівського району, Одеської області, Української РСР що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 23.10.1982 ОСОБА_3 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_4 (а.с.5).

З довідки № 1434 від 04.08.2025 про реєстрацію місця проживання вбачається, що ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 14.06.1985 по 08.08.1989 (а.с.6).

З довідки Верхньодніпровської міської ради № 562 від 31.07.2025 слідує, що ОСОБА_1 була зареєстрована в АДРЕСА_4 , з 17.03.1994 по 22.06.1995 (а.с.7).

На підтвердження факту проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , надано акт депутата № 2159 від 02.09.2025 (а.с.8).

З копії трудової книжки серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_11 працювала на Вільногірському заводі «Буддеталь» з 16.11.1989 по 07.02.1992 (а.с.9).

За наслідками розгляду звернення ОСОБА_1 стосовно документування паспортом громадянина України, 23.08.2025 Вільногірським сектором Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області їй було роз`яснено, що для встановлення її належності до громадянства України та подальшого документування паспортом громадянина України їй необхідно звернутися з відповідним рішенням суду про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року/ проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року (а.с.10-13).

Рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України, необхідно заявниці для отримання паспорту громадянина України.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

За змістом п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 має юридичне значення та породжує для неї юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Закону України «Про громадянство України» порядку, набути громадянство України заявниця не може.

Згідно п.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» № 2235-III від 18.01.2001, громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п.8 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень» затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає наступні документи: заяву про встановлення належності до громадянства України; фотокартки (розміром 35 х 45 мм); копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджую зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на піших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Крім цього, статтею 8 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Таким чином, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення.

В своїй заяві ОСОБА_1 просить встановити юридичний факт постійного проживання її на території України станом на 24 серпня 1991 року. Суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні заявлених вимог, оскільки такий факт знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду і відповідно до Закону України «Про громадянство України», «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень» затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 та ст.315 ЦПК України може бути встановлений судом, а тому заява підлягає задоволенню, так як встановлення зазначеного факту має для заявниці юридичне значення та дозволить реалізувати право на набуття громадянства України та отримання паспорта громадянина України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 315, 316, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в селі Петрівка, Комінтернівського району, Одеський області, Української PCP, постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Судові витрати у справі покласти на заявницю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий - суддя підпис Т.М.Данилюк