_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/625/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Куриленко О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Петрової А.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - Литвиненка Д.О. ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Київська районна адміністрація Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. щомісячно з подальшою індексацією, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування позову зазначала, що 25.01.2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_5 у сторін народилась дитина - ОСОБА_5 .

07.07.2021 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/12313/21 шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишились проживати разом із позивачкою. Зазначає, що на теперішній час позивачка самостійно виховує дитину, забезпечує сину повний гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку. Стверджує, що створила для дитини комплексну систему освітнього та творчого розвитку, що охоплює різноманітні напрямки навчання та особистісного зростання та свідчить про високий рівень батьківської відповідальності та створення оптимальних умов для гармонійного розвитку особистості дитини. Зазначає, що у свою чергу, відповідач, після розірвання шлюбу з позивачкою, подальшою долею дитини не цікавився, він не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, зовсім не спілкується з дитиною, що також негативно впливає на самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти.

Позивачка зазначає, що дитина має комплексні проблеми зі здоров`ям, які потребують систематичного медичного нагляду, регулярного лікування та значних фінансових витрат на забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини. Зазначає про необхідність у регулярному придбанні для дитини медикаментів, вітамінних комплексів, спеціального харчування, плати консультацій профільних спеціалістів та діагностичних процедур. Зазначає, що ці витрати мають систематичний характер і є додатковими до звичайних щоденних потреб дитини, таких як харчування, одяг, шкільне приладдя, підручники та інші навчальні матеріали.

Звертає також увагу, що дитина залучена до навчального процесу та додаткових занять, що також вимагає значних фінансових вкладень. Це включає витрати на шкільну форму, канцелярське приладдя, транспортні витрати на переміщення до місць навчання та додаткових занять, оплату репетиторів та спеціалізованих курсів. Зазначає, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, має стабільний дохід, за наявною інформацією, працює неофіційно у місті Київ. Зазначає, що відповідач починаючи з 2021 року та по 2024 рік включно щомісячно сплачує кошти на утримання дитини у розмірі 5 000 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Стверджує, що така послідовність та регулярність платежів протягом майже чотирьох років переконливо свідчить про наявність у відповідача стабільного доходу та реальної фінансової можливості здійснювати виплати у такому розмірі. Зазначає, що факт регулярної сплати аліментів у встановленому розмірі протягом тривалого періоду демонструє, що відповідач має стабільне джерело доходу, яке дозволяє йому виконувати ці фінансові зобов`язання без очевидних ускладнень.

Указані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 28.10.2024 року відкрито провадження в цивільній справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 03.12.2024 року на 10.30 год.

15.11.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_3 - Литвиненка Дмитра Олександровича надійшов Відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині позбавлення батьківських прав відмовити в повному обсязі. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині стягнення аліментів на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень щомісячно з подальшою індексацією - задовольнити.

Відповідач наголошує про відсутність достатніх підстав для позбавлення його батьківських прав, як і гострої соціальної необхідності у цьому. Зазначає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_5 , тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин викладених у позовній заяві не доведено. Відповідач не є тією особою, поведінка чи дії якого можуть свідчити про негативний вплив на дитину, а тому розрив із нею сімейних відносин не відповідає інтересам дитини. Відповідач бажає спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні, ніколи не мав наміру самоусунутись від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, завжди мав та має зацікавленість у збереженні зав`язків із дитиною, зустрічатися із нею має бажання брати участь у його вихованні. При цьому, особисті непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків. Відповідач не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності у зв`язку із неналежним поводженням щодо дитини, не вчиняв насильство по відношенню до дитини. Зазначає, що відповідач сумлінно та добровільно після розлучення, щомісяця сплачує на дитину 5000 грн. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини. Відповідач не має можливості брати активну участь в житті дитини, адже це спричинено об`єктивними причинами, зокрема він проживає та працює у іншому місті, між ним та позивачем існують неприязні стосунки, позивач свідомо перешкоджає у спілкуванні з дитиною. Вважає, що позивач не навела підстав свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Стверджує, що з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, бажання відповідача брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, підстави у задоволенні позовних вимог в частині позбавлення відповідача батьківських прав відсутні. Зазначає, що відповідач завжди мав, має намір та бажання спілкуватися із дитиною та приймати участь у вихованні сина, адже усвідомлює важливість такої участі з боку батька.

26.11.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшла Відповідь на відзив.

02.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутній висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав.

У зв`язку з неявкою сторін, судове засідання, призначене на 03.12.2024 року на 10.30 год. було відкладено до 25.12.2024 року до 10.30 год.

16.12.2024 року на електронну пошту суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Литвиненка Дмитра Олександровича, в якому він просить суд провести судове засідання по цій справі в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 17.12.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Литвиненка Дмитра Олександровича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Київська районна адміністрація Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - відмовлено.

24.12.2024 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Литвиненка Дмитра Олександровича про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутній висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав.

У зв`язку з неявкою сторін, судове засідання, призначене на 25.12.2024 року на 10.30 год. було відкладено до 29.01.2025 року до 12.15 год.

28.01.2025 року через систему «Електронний суд» (зареєстровано 29.01.2025 року) від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що у матеріалах справи № 947/34358/24 відсутній письмовий висновок органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав. Зазначено, що 08.11.2024 позивачка звернулась до Київської районної адміністрації Одеської міської ради з заявою про отримання висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

За клопотанням представника позивача, судове засідання, призначене на 29.01.2025 року на 12.15 год., було відкладено до 26.02.2025 року до 12.15 год.

24.02.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшла заява, в якій він просив приєднати до матеріалів справи: копію висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради №П-56 від 13.02.2025; копію направлення Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради від 13.04.2025; копію довідки некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради від 15.01.2025; копію письмової заяви дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копію записів дитини у власному щоденнику.

26.02.2025 року на електронну пошту суду від представника третьої особи - органу опіки та піклування Київської районної адміністрація Одеської міської ради надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника третьої особи. Повідомлено, що питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено до розгляду на засіданні комісії на 20.03.2025 року.

Судове засідання, призначене на 26.02.2025 року на 12.15 год. було відкладено до 01.04.2025 року до 12.00 год. для отримання висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрація Одеської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав.

31.03.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшли клопотання про допит ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у судовому засіданні та приєднання до матеріалів справи копії висновку Органу опіки та піклування в особі Київської районної адміністрації Одеської міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у відношенні малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 » №П-1346 від 28.03.2025 року відповідно до якого Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протокольною ухвалою від 01.04.2025 року суд відмовив у задоволенні клопотання про допит дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у судовому засіданні; судове засідання відкладено для виклику позивача та для ознайомлення з висновком Органу опіки та піклування в особі Київської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні малолітнього ОСОБА_5 , до 08.04.2025 року до 14.00 год.

04.04.2025 року через систему «Електронний суд» (зареєстровано 07.04.2025 року) від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшла заява про виклик та допит у судовому засіданні свідків.

Судове засідання, призначене на 08.04.2025 року на 14.00 год. було відкладено до 15.05.2025 року до 12.15 год. у зв`язку з неявкою позивача.

25.04.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшла заява про приєднання до матеріалів справи: копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №8 від 08.04.2025 року; копії листа комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради №01-01-10/673 від 10.04.2025; копії витягу з медичної картки (висновок психолога від 14.01.2025 року) комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради.

27.04.2025 року через систему «Електронний суд» (зареєстровано 28.04.2025 року) від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просив позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; рішення суду в межах платежу по аліментам за 1 (один) місяць звернути до негайного виконання.

27.04.2025 року через систему «Електронний суд» (зареєстровано 28.04.2025 року) від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшла заява, в якій він просив провести розгляд справи №947/34358/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування в особі Київської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини у закритому судовому засіданні.

Протокольною ухвалою від 15.05.2025 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче судове засідання на 03.06.2025 року на 12.15 год.; розгляд справи продовжено у закритому судовому засіданні.

28.05.2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - Литвиненка Дмитра Олександровича про долучення до матеріалів справи № 947/34358/24 документів: копії ухвали Київського районного суду м. Одеси у справі № 947/14851/25 від 14.05.2025 про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 третя особа орган опіки та піклування КРА ОМР про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною; копії заяви ОСОБА_3 щодо надання згоди на продаж ОСОБА_1 нерухомого майна, що було об`єктом спільної сумісної власності; копії заяви ОСОБА_3 , щодо надання згоди на реєстрацію місця проживання дитини; копії листа КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР від 23.05.2025 вих. № 0101-10/876.

28.05.2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - Литвиненка Дмитра Олександровича надійшов Відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Зазначав, що в матеріалах справи є довідка № 56-п від 26.03.2025, про те що відповідач з 27.01.2025 працевлаштований в АТ «ТАСКОМБАНК» та обіймає посаду фахівця Управління online продажів Департаменту онлайн - банкінгу. Стягнення з відповідача аліментів у розмірі, що перевищує дохід позивача є неприпустимим і надмірним тягарем. Також звертає увагу суду, що відповідач має батьків, які досягли пенсійного віку, потребують матеріальної допомоги та є непрацездатними, а саме: мати - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , крім того, останній визнаний особою з інвалідністю ІІ групи. Також зазначав, що заява про збільшення розміру позовних вимог позивачем обґрунтовується наявністю у дитини діагнозів та госпіталізацією, що по суті є додатковими витратами.

02.06.2025 року через систему «Електронний суд» (зареєстровано 28.04.2025 року) від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшла Відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 03.06.2025 року клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Київська районна адміністрація Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задоволено. Витребувано з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ» та АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» відомості про рух коштів по всім рахункам (поточні, депозитні, накопичувальні тощо), що відкриті на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , починаючи з 25.10.2024 року та по день виконання ухвали суду, копії документів вказаної особи та всіх договорів, угод тощо, що укладалися з вказаною особою (анкети, договори банківського рахунку, депозитні договори, договори про оренду індивідуальних сейфів тощо). Встановлено строк виконання даної ухвали до наступного підготовчого засідання, що відбудеться 08.07.2025 року о 12.00 годині.

24.06.2025 року засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на ухвалу суду від 03.06.2025 року про витребування доказів, згідно якої АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» повідомляє, що на ім`я ОСОБА_3 рахунки відсутні.

25.06.2025 року засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на ухвалу суду від 03.06.2025 року про витребування доказів, згідно якої АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» повідомляє, що відсутня інформація щодо договорів на зберігання цінностей та рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_3 .

25.06.2025 року засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на ухвалу суду від 03.06.2025 року про витребування доказів, згідно якої ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ» повідомляє, що відсутня інформація щодо договорів на зберігання цінностей та рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_3 .

30.06.2025 року на електронну пошту суду надійшла відповідь на ухвалу суду від 03.06.2025 року про витребування доказів, згідно якої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надав довідки про рух коштів за картковими рахунками, відкритими на ім`я ОСОБА_3 .

07.07.2025 року засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на ухвалу суду від 03.06.2025 року про витребування доказів, згідно якої АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» повідомляє, що на ім`я ОСОБА_3 рахунки в запитуваний період не відкривалися.

Підготовче судове засідання, призначене на 08.07.2025 року на 12.00 год. було відкладено до 05.08.2025 року до 14.00 год. у зв`язку з неотриманням витребуваних доказів з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про рух коштів по всім рахункам (поточні, депозитні, накопичувальні тощо), що відкриті на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , починаючи з 25.10.2024 року та по день виконання ухвали суду, копії документів вказаної особи та всіх договорів, угод тощо, що укладалися з вказаною особою (анкети, договори банківського рахунку, депозитні договори, договори про оренду індивідуальних сейфів тощо).

09.07.2025 року засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на ухвалу суду від 03.06.2025 року про витребування доказів, згідно якої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав виписки по рахункам ОСОБА_3 .

04.08.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення підготовчого судового засідання.

У зв`язку з неявкою сторін у підготовче судове засідання, призначене на 05.08.2025 року до 14.00 год., розгляд справи було відкладено до 13.10.2025 року до 14.00 год.

23.09.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшли письмові пояснення по справі.

Протокольною ухвалою суду від 13.10.2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті у судове засідання.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Позивач - ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали заяву в редакції від 27.04.2025 року про збільшення позовних вимог та просили позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн. щомісячно.

Відповідач - ОСОБА_3 та його представник - Литвиненко Дмитро Олександрович частково визнали позовні вимоги, в частині стягнення аліментів у сумі 5000 гривень, в решті позовних вимог просили відмовити.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явилася, 10.10.2025 року на електронну пошту суду надіслала заяву, в якій просила провести судове засідання без участі представника третьої особи.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2 ст. 150 СК України батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов`язків, відповідно до ст.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР№ 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , перебували в зареєстрованому шлюбі.

Мають малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (актовий запис про народження № 269 від 27 червня 2017 року, складений Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2021 року по цивільній справі № 127/12313/21 шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , - розірвано.

Відповідно до витягу з реєстру Одеської територіальної громади від 19 січня 2025 року № 2025/000747889, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Мати дитини - ОСОБА_1 , повідомила орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, що батько дитини - ОСОБА_3 не виконує батьківські обов`язки, не цікавиться дитиною, його здоров`ям, розвитком.

У присутності матері дитини - ОСОБА_1 уповноваженими особами відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради 22 січня 2025 року проведено бесіду з малолітнім ОСОБА_5 , який повідомив, що проживає він з матір`ю та бабусею. Розповів, що батька він не пам`ятає, вони не спілкуються і взагалі він його не любить.

На електронну адресу Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, батько дитини - ОСОБА_3 , надав письмові пояснення. Зазначав, що намагається всіляко дбати та піклуватися про дитину, проте мати дитини чинить йому у цьому перешкоди, у зв`язку з чим він фактично позбавлений права бачитись з дитиною та спілкуватись з ним. У зв`язку з чим був вимушений звернутися до Служби у справах дітей Одеської міської ради щодо встановлення графіку спілкування та визначення способів участі у вихованні з сином. Повідомив, що у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, веде здоровий спосіб життя, є прихожанином церкви, яку відвідує кожну неділю. Зазначив, що окреме місце проживання та розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_8 не є підставою про позбавлення його батьківських прав.

За заявою ОСОБА_3 , Службою у справах дітей Одеської міської ради було підготовлено проект висновку про визначення способів участі у вихованні та встановлення графіку спілкування дитини з батьком. Дане питання розглядалось на засіданні Комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради, яке відбулось 20 лютого 2025 року та 20 березня 2025 року. Під час засідання Комісії, яке відбулось 20 лютого 2025 року, були присутні мати дитини - ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батько дитини - ОСОБА_3 на засіданні Комісії присутнім не був. В межах розгляду вищевказаного питання малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , розповів наступне. Проживає разом з матір`ю, відвідує різні гуртки, курси ораторського мистецтва, курси англійської мови. На запитання членів до малолітнього ОСОБА_9 хто його вітає з днем народження, які подарунки йому дарує батько на день народження або інші свята та чи хоче він спілкуватись з батьком, повідомив наступне. З днем народження, окрім матері його вітає лише бабуся, батько подарунків не дарує та не передає, ні на день народження, ні на будь які інші свята. Зазначив, що батько його покинув, що він не пам`ятає його та навіть його ім`я та все це він

пам`ятає сам, а не зі слів матері. На запитання, чи хоче він спілкуватися з батьком, відповів, що ні не бажає.

Відповідно до інформації, наданої Одеським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області від 07 лютого 2025 року № 60-вх. 959, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у розшуку не перебуває.

Уповноваженими особами відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради 22 січня 2025 року здійснено візит за місцем проживання матері та дитини, а саме: АДРЕСА_1 , за результатами якого з`ясовано наступне: квартира розташована на четвертому поверсі десятиповерхового будинку, загальна площа квартири становить 72 кв.м, житлова 39 кв.м, складається з трьох кімнат, в квартирі зроблений ремонт. В наявності всі необхідні меблі та техніка. Для дитини відведена окрема кімната, в якій є диван, шафа для одягу, стіл для навчання, шведська стінка, комп`ютер, телевізор, планшет, зошити, книжки, засоби особистої гігієни.

На засіданні комісії з питань з захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради, яке відбулось 20 березня 2025 року були присутніми: мати дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , представник матері, адвокат - Ніц Анатолій Сергійович, батько дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та представник батька - Литвиненко Дмитро Олександрович , малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на засіданні Комісії присутнім не був у зв`язку з хворобою. Мати дитини наполягала на задоволенні заяви про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у відношенні малолітнього ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Повідомила, що батько дитини фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, участі у житті та вихованні дитини не приймає, не цікавиться його життям та здоров`ям на протязі трьох років, а саме з 08 серпня 2022 року. Розповіла, що фактично батько з родиною не проживав, так як увесь час їздив на заробітки до м. Вінниці, м. Києва та м. Ірпеня, які на думку заявниці були міфічними. Дитиною не займався. На запитання членів Комісії чи були ситуації, коли їй була необхідна допомога батька, що стосується дитини, розповіла, що були випадки, коли вона їхала до Німеччини для того щоб зробити дитині операцію на серці, купити дитині лікарський препарат який коштував 2500,00 грн., надати дозвіл на проходження дитиною огляду лікарем психіатром, а також зібрати дитину до першого класу, на що батько проігнорував її прохання, а саме не відповідав на телефонні дзвінки. Зазначила, що батько дитини пішов з родини в той період коли в неї був перелом ноги.

Представник матері, адвокат Ніц Анатолій Сергійович, наголосив на тому, що батько дитини - ОСОБА_3 звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради з питання визначення способів участі у вихованні та встановлення графіку спілкування з сином, лише після того як йому стало відомо, що матір`ю дитини - ОСОБА_1 було порушено питання про позбавлення батьківських прав, що на їх думку має суто формальний характер та є маніпуляцією Закону. Зауважив, що на всі прохання матері до батька дитини, з якими мати звертається до нього в месенджерах надає також формальні відповіді. Повідомив, що відмова батька у наданні дозволу у проходженні огляду дитини лікарем - психіатром, а також госпіталізації дитини, суперечить в першу чергу інтересам дитини та його здоров`ю. ОСОБА_1 було поставлено запитання, чи звертався до неї батько дитини - ОСОБА_3 , щодо сплати за лікування дитини, навчання або гуртків, які відвідує дитина, відповіла що не звертався.

Також на запитання до матері дитини, які позитивні наслідки вона бачить для дитини у разі позбавлення батька дитини батьківських прав, відповіла, що батько відсутній у житті дитини, і тим самим для вирішення всіх юридичних питань стосовно дитини їй необхідний дозвіл батька, якого фактично немає, та якого завжди необхідно розшукувати та «просити» дозвіл на вчинення будь-яких дій відносно дитини. На запитання членів комісії до батька дитини - ОСОБА_3 , яка його думка з даного питання, зазначив, що якщо б йому було байдуже він би не приїхав на засідання Комісії.

Також батьку дитини було поставлено ряд запитань, а саме: коли в останній раз він спілкувався з дитиною, чи пропонував він матері допомогу в лікуванні та сплаті за навчання дитини, відвідування гуртків, чи розуміє він, що з віком матеріальні потреби дитини збільшуються, чи пропонував він матері дитини під час повномасштабного вторгнення переїхати в більш безпечне місце в Україні або за кордон, будучи обізнаним про стан здоров`я дитини, чи телефонує він матері дитини, коли в м. Одесі відбувається «прильоти», чи може він надати докази, які б підтверджували його спробу побачитись з дитиною, чому саме зараз він звернувся з питання визначення способів участі у вихованні та порядку спілкування з дитиною, чи намагався він поспілкуватися та побачитись з дитиною кожного разу коли приїздив в м. Одесу, або можливо звертався до органів Національної поліції аби побачитись з дитиною, чи розуміє він, що такий тривалий час відсутності його у житті дитини призводить до розірвання емоційного зв`язку з дитиною, та чому він був проти госпіталізації дитини, розповів наступне. Останній раз з сином бачився та спілкувався влітку 2021 року, зазначив, що не пропонував переїхати матері з дитиною в більш безпечне місце, так як в той період мати з дитиною проживали в м. Вінниці, що на його думку було безпечним місцем, а сам він знаходився у м. Києві під обстрілами майже рік. Матеріальну допомогу в лікуванні, сплаті за навчання, гуртків не пропонував, так як ОСОБА_10 на його телефонні дзвінки не відповідає. Розуміє, що з віком дитини його потреби змінюються. Повідомив, що під час його візитів до м. Одеси з дитиною не бачився, так як у нього погані відносини з ОСОБА_8 , та на його думку вона б не дозволила зустрітися з дитиною, до поліції не звертався, також на його думку спроби побачитись з дитиною таким чином можуть призвести до психологічної травми дитини. Надати докази які б підтверджували його спроби побачитись та спілкуватись з дитиною не може, так як скріншоти з переписками з матір`ю дитини не збереглись. Щодо питання, чому саме зараз він звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради стосовно визначення способу участі у вихованні та встановленні графіку спілкування з сином пояснив, що намагався самостійно, не виносячи на загал, вирішити це питання з матір`ю дитини, проте ОСОБА_10 чинила йому в цьому перешкоди. На запитання чи телефонує він матері дитини, дізнатися як у них справи коли в м. Одесі трапляються прильоти, відповів, що не телефонує. Зазначив, що розуміє, що відсутність спілкування з дитиною тривалий час призводить до розірвання їх емоційного зв`язку, як батька з сином. Представник батька, адвокат - Литвиненко Дмитро Олександрович, зазначив, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 в першу чергу порушить права дитини на спілкування з батьком. Наголосив, що сума аліментів у розмірі 5000 грн. була заявлена саме матір`ю дитини - ОСОБА_1 , що з їх точки зору, на її думку, є достатньою для потреб дитини. Щодо відмови у наданні дозволу на госпіталізацію дитини до лікарні пояснив, що це не зовсім так, він лише мав на увазі знайти альтернативні заклади, які б призвели до меншого травмування дитини. В позбавленні батьківських прав просили відмовити.

Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, більшістю голосів прийняли Висновок від 28.03.2025 року П-1346 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у відношенні малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ».

За положенням частини шостої статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03.12.1986). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

На думку суду, Висновок органу опіки та піклування не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, чи наявності з боку батька загрози для здоров`я та психічного розвитку дитини, не містить доводів щодо відповідності застосування такого крайнього заходу інтересам дитини дитини та необхідності в такий спосіб захисту її прав.

Суд враховує, що відсутність емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування чи різних світоглядів, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09.11.2020 в справі № 753/9433/17.

У Постанові від 04.04.2024 у справі № 553/449/20 Верховний Суд вказав, що «…сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини».

Суд звертає увагу на те, що висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав не містить однозначних обставин та обґрунтувань, які б вказували на наявність підстав для застосування відносно відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, а тому суд вважає його необґрунтованим.

Зважаючи на вищевказане, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у відношенні малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у зв`язку із його недостатньою обґрунтованістю.

Доказів того, що до ОСОБА_3 застосовувались будь-які заходи впливу, які виявилися безрезультатними, тобто доказів того, що відповідач систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки матеріали справи не містять.

Матеріали справи не містять негативні характеристики, докази винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. Сам факт проживання батька окремо від дитини не є достатньою підставою для висновку про доцільність позбавлення особи батьківських прав з огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом для впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків.

З урахуванням наведених обставин, не можна дійти беззаперечного висновку, що відповідач саме через свою винну поведінку не спілкується з сином.

Беззаперечних доказів щодо наявності в діях відповідача винної поведінки у формі самоусунення від виконання належним чином своїх батьківських обов`язків матеріали справи не містять.

Не здобуто судом і підтвердження того, що позбавлення відповідача батьківських прав змінить життя сина на краще.

Відтак, судом не встановлено обставин, які б однозначно свідчили про те, що відповідач не бажає спілкуватися з сином, брати участь у його вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, яка залишилася проживати з матір`ю.

Також суд звертає увагу, що у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа №947/14851/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - орган опіки та піклування Київська районна адміністрація Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, що, на думку суду, свідчить про те, що відповідач не втратив інтерес до дитини та бажає спілкуватися з нею та приймати участь у вихованні сина.

Позивачем не доведено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 не бажає спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків з виховання сина, а тому суд не вважає пропорційним застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Верховний Суд у постановах від 27 березня 2020 року у справі № 523/16635/17 (провадження № 61-5437св19), від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20) зробив висновок, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Під час вирішення такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), від 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23), від 07 лютого 2024 року у справі № 455/307/22 (провадження № 61-16965св23).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно із Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У пунктах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16 (провадження № 61-29266св18) зазначив, що судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі собою встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не достатньою мірою, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають у тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20) зазначено, що під час вирішення судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається мати, не свідчить безумовно про те, що батько дитини не бажає брати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками.

Верховний Суд наголошує, що особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки в рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків (постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 320/5094/19, від 22 листопада 2023 року у справі № 320/4384/18, від 07 березня 2024 року у справі № 947/7448/22, від 01 серпня 2024 року у справі № 366/52/21).

Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, має оціночний характер, залежить від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22, від 28 лютого 2024 року у справі № 303/4697/22, від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23 та інші).

У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.

Крім того, суд наголошує, що дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана під час вирішення між батьками спору. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо під час вирішення питань, які безпосередньо її стосуються.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і гарантує, що інтереси дітей захищені. Належна увага повинна приділятися поглядам та думці дитини згідно з її віком і зрілістю.

Закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися під час вирішення питань, які її безпосередньо стосуються.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Верховний Суд вже звертав увагу на те, що думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї (постанови Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18, від 29 березня 2023 року у справі № 754/7526/21, від 26 квітня 2023 року у справі № 520/17217/13, від 02 серпня 2023 року у справі № 707/1704/21).

В той же час, суд звертає увагу на характеристики, досліджені Київською районною адміністрацією Одеської міської ради, як органу опіки та піклування під час підготовки Висновку від 28.03.2025 року П-1346 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у відношенні малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ».

Так, згідно з інформацією від 25 грудня 2024 року № 58, наданою Комунальним закладом «Вінницько-Хуторський заклад дошкільної освіти Вінницької міської ради» малолітній ОСОБА_5 був вихованцем даного учбового закладу в період 22 грудня 2021 року по 29 грудня 2022 року. За час перебування дитини в закладі дошкільної освіти батько дитини ОСОБА_3 контакту з працівниками закладу не підтримував, успішністю дитини не цікавився, батьківські збори не відвідував. Дитину до закладу дошкільної освіти приводила і забирала виключно мати ОСОБА_1 . Мати дитини була головою батьківського комітету групи № 5 «Команда Вінні», яку відвідував ОСОБА_9 , а також активним учасником та організатором свят, розваг та інших заходів, які проводилися в садочку.

Відповідно до характеристики, наданої Одеським ліцеєм № 82 Одеської міської ради, малолітній ОСОБА_5 навчається в даному учбовому закладі з 01 вересня 2024 року. За період навчання показав себе старанним учнем. Особливий інтерес виявляє до вивчення іноземної мови, математики та мистецтва. На зауваження вчителя реагує адекватно, критично ставиться до своїх вчинків. За цей період ОСОБА_9 до ліцею приводила та забирала мати ОСОБА_1 . Мати постійно підтримує зв`язок з вчителями, контролює навчання дитини. Цікавиться його успіхами та досягнення. Зв`язок телефонний та електронний підтримується тільки з матір`ю. Батько ОСОБА_3 жодного разу не був в школі, батьківські збори не відвідував. Контактів і засобів зв`язку з батьком учбовий заклад не має.

Згідно з психолого-педагогічною характеристикою, наданої Одеським ліцеєм № 82 Одеської міської ради, малолітній ОСОБА_5 навчається у 1-му класі за загальною програмою на інклюзивній формі навчання. Проживає в неповній родині з матір`ю. Контактний, доброзичливий, розуміє та виконує словесні інструкції. Має логічне мислення (знаходить причинно-наслідкові зв`язки в прослуханому тексті та наочно зображених ситуаціях), може переказати невеликий текст. У складанні розповіді за малюнками, сюжетами мультфільмів не потребує допомоги дорослого. Нову інформацію засвоює добре. Здорова короткочасна пам`ять розвинута ліпше, ніж слухова. Має труднощі з увагою. Під час виконання вправ на увагу допускає дедалі більшу помилок у виконанні кожного наступного завдання, що свідчить про ослаблення уваги, зниження працездатності. У цілому інтелектуальний рівень ОСОБА_9 відповідає віковій нормі. Знижені процеси уваги, пам`яті та словесно логічного мислення. Темп роботи повільний. Хлопчик спокійний, посидючий. Поведінка керована, взаємодія з дорослими продуктивна. У динаміці нервових процесів характерна швидка емоційна виснаженість, що впливає на продуктивність праці. Мати приділяє належну увагу вихованню сина. Мати постійно на зв`язку, щодня приводить дитину до школи. Мати ОСОБА_9 завжди співпрацює з вчителями, прислухається до рекомендацій, активно цікавиться шкільним життям сина та бере активну участь у заходах ліцею. Батько дитини ніколи не відвідував школу, не виявляв інтерес до успішності ОСОБА_9 .

Відповідно до довідки, наданої Дитячим центром розвитку «Дошколярик» від 13 вересня 2024 року, малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 04 квітня 2022 року по 26 жовтня 2022 року проходив навчання по підготовці до школи, малювання, розвитку творчості англійської мови. За час перебування дитини на заняттях приводила та забирала сина тільки мати ОСОБА_1 . Батько навчальним процесом не цікавився, не приводив і не забирав дитину.

Положеннями 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках з урахуванням особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

З огляду на те, що неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків зводиться, в основному, до того, що батько лише періодично цікавиться життям сина, суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити своє ставлення до виховання сина, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Підсумовуючи викладене, виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини, з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення батьківських прав, враховуючи відсутність доказів свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина, відсутності доказів того, що він, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує їх не виконувати, а також те, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, яка застосовується лише тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними, позбавлення батьківських прав відповідачки не відповідатиме інтересам дитини, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття.

Ч. 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Судом досліджено докази, які надійшли на виконання ухвали суду від 03.06.2025 року, а саме відповіді з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ» та АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» щодо відомостей про рух коштів по рахункам, що відкриті на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , починаючи з 25.10.2024 року по день виконання ухвали суду.

На підставі наведеного, враховуючи вік дитини сторін та пов`язані з цим витрати на харчування, забезпечення найбільш необхідними речами, матеріальне становище платника аліментів, суд вважає за можливе визначити аліменти в твердій грошовій сумі - 5000 грн. щомісячно, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості, та установленій судовій практиці. Інших доказів матеріального становища дитини та платника аліментів суду не надано. Аліменти саме у такому розмірі будуть достатніми для забезпечення мінімальних потреб дитини, враховуючи, що відповідно до ст. 180 СК України позивач також зобов`язана приймати участь в утриманні дитини.

Крім того, відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Позивач звернулася до суду з цим позовом 25 жовтня 2024 року. Відповідачем надано копії квитанцій про сплату аліментів на утримання дитини - від 09.10.2024 року (5025,13 гривень), 05.11.2024 року (5025,13 гривень), 10.12.2024 року (5025,13 гривень), 27.02.2025 року (5025,13 гривень), 11.03.2025 року (5025,13 гривень), 19.04.2025 року (5025,13 гривень), 11.05.2025 року (5025,13 гривень), 12.07.2025 року (5000 гривень), 11.08.2025 року (5025,13 гривень), 11.09.2025 року (5025,13 гривень), 10.10.2025 року (5025,13 гривень). Указані докази оплати аліментів позивачем не заперечувалися.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Слід стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 01 жовтня 2025 року і проводити до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач як за позовну вимогу про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, ст.ст. 7, 19, 141, 150, 151, 153, 164, 166, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 5, 81, 141, 258-259, 263-264, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Київська районна адміністрація Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. щомісячно з подальшою індексацією.

Стягнення аліментів розпочати з 01 жовтня 2025 року і проводити до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в сумі 1 211 гривень 20 копійок.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити своє ставлення до виховання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поклавши на орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. М. Куриленко