Провадження №2/523/5545/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участі секретаря - Ячменьової Д.В.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

УСТАНОВИВ:

01 липня 2025 року до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник адвокат Хроменков В.С., до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року у справі № 520/11164/16-ц, визначивши їх розмір у твердій сумі 3000 грн щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що його матеріальне становище як платника аліментів погіршилося, оскільки він уклав другий шлюб, в якому у нього народилася дитина, яка перебуває на його утриманні, крім того, він є військовослужбовцем, перебуває на військовій службу за призовом під час мобілізації, у зв`язку з чим регулярно несе значні витрати на амуніцію, відповідачка є працездатною, фізично здоровою особою.

03 липня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони у судове засідання 06 жовтня 2025 року не з`явилися, були повідомлені належним чином.

29 вересня 2025 року від позивача, в інтересах якого діє його представник адвокат Хроменков В.С., через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача та підтримання позовних вимог.

06 жовтня 2025 року від відповідачки, в інтересах якої діє її представник адвокат Шепітко Г.І., до канцелярії суду засобами поштового зв`язку надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності.

Суд не прийняв визнання відповідачкою позову висловленого через її представника, про що постановив ухвалу.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 08 травня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народився син ОСОБА_3 , батьками якого у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 9057 зазначені: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_5 .

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 25 листопада 2016 року у справі № 520/11268/16-ц шлюб, зареєстрований 08 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 750 між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , - розірвано. Після шлюбу відповідачка змінила прізвище на дошлюбне « ОСОБА_7 ».

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року у справі № 520/11164/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3/10 часток щомісячно від усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09 червня 2017 року ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_8 , про що Малиновським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зроблено відповідний актовий запис № 1213 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2 ).

Від другого шлюбу у позивача народилася донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 1245 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 ).

У зв`язку з цим збільшились витрати позивача на утримання своєї сім`ї, які полягають в утриманні неповнолітньої дитини та включають в себе як основні потреби (харчування, одяг, житло), так і додаткові витрати, пов`язані з розвитком дитини, її здоров`ям, освітою тощо.

Позивач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_4 .

Відповідачка є працездатною, фізично здоровою особою.

За нормами частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом удосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року №2037- ІІІ було внесено зміни у Сімейний кодекс України.

Відповідно до абзацу 2 ч.3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі.

У свою чергу, платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, але може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Позивач не заявляв вимог про зменшення розміру аліментів у межах способу їх стягнення, який визначений відповідним судовим рішенням.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові 18 вересня 2019 року в цивільній справі №755/14073/16-ц підтвердив, що положеннями Сімейного кодексу України передбачена лише можливість зміни розміру аліментів, а не встановленого способу їх стягнення, тобто зменшення або збільшення розміру аліментів, однак позивачем цих вимог заявлено не було, а суд розглядає справи лише у межах заявлених вимог, тому зменшити розмір аліментів у спосіб інший, ніж просить позивач, неможливо.

Щодо посилання позивачем на постанову Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22, то зазначені в ній висновки не підлягають застосуванню у даній справі, оскільки стосуються права платника на зменшення розміру аліментів.

Враховуючи встановлені обставини та норми, які регулюють виниклі правовідносини, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки звернення платником аліментів з таким позовом не передбачено нормами закону.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 95, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 354,355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 10 жовтня 2025 року.

Суддя