Справа № 303/6025/25
2/303/2177/25
ряд. стат. звіту № 57
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Мирошниченка Ю.М.

за участю секретаря судових засідань Лукач К.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представниці позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Закарпатської області та ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ :

За змістом позовної заяви, ІНФОРМАЦІЯ_1 під час моніторингу соціальної мережі Facebook позивач виявив, що 26.02.2024 р. на офіційній сторінці Ради адвокатів Закарпатської області опубліковано оголошення під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 , власником якого є ОСОБА_4 . Після переходу за посиланням з`ясувалося, що того ждня на вказаному каналі розміщено відео з назвою «Актуальне інтерв`ю ОСОБА_5 про адвокатуру, нечисту силу, агентів рф і долю України», в якому ОСОБА_4 поширив щодо ОСОБА_1 недостовірну та таку, що порочить його честь, гідність і ділову репутацію інформацію, за змістом якої він спільно з іншими особами працює на російську федерацію та фінансуються через Словенію, через колишніх співробітників КДБ СРСР з метою розвалу правової системи України шляхом знищення інституту адвокатури. Також відповідач порівняв позивача з «особливо небезпечним» пацієнтом психіатричної клініки, назвав його дурнем і жалюгідною людиною.

Позивач вимагає визнати, поширену відповідачами інформацію недостовірною і такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, та зобов`язати їх солідарно спростувати цю інформацію шляхом розміщення вступної та резолютивної частини судового рішення на офіційній сторінці Ради адвокатів Закарпатської області у соціальній мережі Facebook і ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом 5-ти днів з дня набрання цим рішенням у цій справі законної сили, а також стягнути з відповідачів у солідарному порядку судові витрати.

Адвокат Семанцо О. О., який представляє інтереси ОСОБА_4 , заперечував проти позову, покликаючись на те, що висловлювання відповідача щодо співпраці позивача з країною-агресором не є твердженнями, а анекдот, який розповів пан ОСОБА_6 з чужих слів, є гумором, сатирою та не мав на меті приниження позивача, факт якого ним не доведено. Також представник відповідача стверджував, що сторінка у соціальній мережі Facebook, на яку посилається позивач, не є офіційним інтернет-ресурсом Ради адвокатів Закарпатської області, а отже, Рада не несе відповідальність за розміщену на зазначеній сторінці інформацію.

Рада адвокатів Закарпатської області про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, свого представника до суду не відрядила.

Позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини 4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім?ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно з частиною 1 статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з нормами статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Статтею 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших медіа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж медіа в порядку, встановленому законом.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації (пункт 3).

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки)

загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як

учасник суспільних відносин (пункт 4).

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта (пункт 12).

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома

хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові

права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або

перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування

безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду (пункт 19).

Задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права.

Якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту.

За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо).

У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено (пункт 24).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Нормами статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом за гіперпосиланням https://www.facebook.com/radadvokatuz у соціальній мережі Facebook досліджено сторінку, яка має назву «Рада адвокатів Закарпатської області», у розділі «Прозорість сторінки» якої наявна інформація такого змісту: «Історія. Створено Рада адвокатів Закарпатської області, 20 квітня 2020 р.».

Крім того, вищезазначена сторінка містить інформацію про пов`язаний вебсайт RAZO.ORG.UA, який є офіційним онлайн-ресурсом Ради адвокатів Закарпатської області. Цей вебсайт, у свою чергу, містить гіперпосилання, що веде на згадану сторінку у соціальній мережі Facebook.

Наведені дані свідчать про офіційний характер зазначеної сторінки, а також дають підстави вважати, що розміщені на ній відомості, повідомлення та інші матеріали відображають публічну позицію Ради адвокатів Закарпатської області.

З огляду на це, суд оцінює інформацію, оприлюднену на вказаній сторінці у соціальній мережі Facebook, як таку, що походить від офіційного суб`єкта її адміністрування та може бути використана для встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

На зазначеній сторінці виявлено публікацію, розміщену 26 лютого 2024 року, під назвою «Сікора ОСОБА_7 хто вони?». Публікація містить гіперпосилання на відеоматеріал, розміщений на YouTube-каналі #ПОГЛЯД Фазекоша за адресою https://youtu.be/DC2gTyfCNkg. Відеоматеріал має назву « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Переглянувши відеозапис суд установив, що ОСОБА_8 у своєму інтерв`ю висловив такі твердження та судження: «…Є група осіб. Серед них… ОСОБА_9 … Це люди, які по останнім даним, працюють на Російську Федерацію. Причому напряму. Здійснюється їх фінансування. По останнім даним, які отримали, фінансування відбувається через Словенію, через колишніх співробітників КДБ СРСР… План російської федерації розвалити правову систему України шляхом знищення інституту адвокатури…»; «Ви знаєте, я коли їхав, один мій колега росказав уже анекдот… Із… про опозицію адвокатську, що приїжджає перевірка в психіатричну клініку, ідуть по карідору врачі. І зліва тихопомішані, справа буйнопомішані, в кінці велика желізна клітка з надпіссю «особливо небезпечні», і там сидить ОСОБА_10 … Ну це канешно гумор, я не поділяю таких анекдотів і так дальше»; « ОСОБА_11 не було дурнів, які перешкоджають і намагаються розхитати ситуацію. Я уже казав про цих дурнів вначалі… тому шо вони жалюгідні».

Оцінюючи наведені висловлювання, суд дійшов висновку таких висновків.

Фраза «Це люди, які, по останнім даним, працюють на російську федерацію. Причому напряму» безпосередньо звинувачує ОСОБА_12 в діях, які можуть бути кваліфіковані як злочин проти основ національної безпеки, що завдає значної шкоди репутації фізичної особи, особливо в умовах воєнного стану в Україні.

Твердження «Здійснюється їх фінансування. По останнім даним, які отримали, фінансування відбувається через Словенію, через колишніх співробітників КДБ СРСР» посилює звинувачення, вказуючи на нібито конкретні факти протиправної діяльності, та створює враження участі позивача у злочинній схемі, що є очевидним приниженням його честі та гідності.

Фраза «План російської федерації розвалити правову систему України шляхом знищення інституту адвокатури» у загальному контексті інтерв`ю пов`язує ОСОБА_1 з антидержавною діяльністю, що шкодить його діловій репутації як шеф-редактора інтернет-видання «Фенікс Слово» (https://fenixslovo.com/), оскільки журналістика вимагає довіри читачів і суспільства до неупередженості та доброчесності редактора.

Ці висловлювання поширені через публікацію у соціальній мережі Facebook та на YouTube-каналі #ПОГЛЯД Фазекоша, що забезпечує широкий доступ необмеженого кола осіб і посилює шкоду репутації, оскільки інформація стала публічною.

Вказані висловлювання мають характер фактичних тверджень, а не оціночних суджень, оскільки містять конкретні звинувачення, які можна перевірити на правдивість (наприклад, наявністю банківських переказів, офіційними документами спеціальних служб чи рішеннями суду про визнання особи агентом іноземної держави).

На підтвердження своїх вимог позивач надав витяг з інформаційно-аналітичної системи Міністерства внутрішніх справ України, який засвідчує відсутність судимості та будь-яких кримінальних проваджень проти пана Сікори, зокрема за статтями 111 (державна зрада) та 111-1 (колабораційна діяльність) КК України. Цей документ спростовує звинувачення у скоєнні злочинів проти національної безпеки.

Натомість відповідач, поширюючи зазначену інформацію, не навів жодних доказів, які б підтверджували факти причетності позивача до антидержавної діяльності. Відсутність таких доказів свідчить про голослівний характер висловлювань, що є підставою для визнання їх недостовірними.

Ба дільше, стверджуючи, що має «останні дані» про нібито протиправну діяльність позивача, відповідач, будучи фаховим юристом, не звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину, як того вимагає стаття 214 КПК України. Відсутність такого звернення свідчить про те, що відповідач не мав обґрунтованих підстав для своїх тверджень, що додатково доводить їх недостовірність.

Як зазначалось, інформація, що визнана судом такою, яка порочить честь, гідність і ділову репутацію позивача, була поширена через публікацію на сторінці Ради адвокатів Закарпатської області у соціальній мережі Facebook під назвою «Сікора Хабібулін Криворучко хто вони?» з гіперпосиланням на відеоматеріал на ІНФОРМАЦІЯ_3 , автором якого є ОСОБА_4 .

Таким чином, Рада адвокатів Закарпатської області, як адміністратор сторінки, здійснила поширення інформації шляхом розміщення публікації з провокативною назвою та гіперпосиланням, що сприяло публічному розголошенню недостовірних висловлювань. ОСОБА_4 , як автор відеоматеріалу, створив недостовірні твердження у відеоформаті.

Спростування недостовірної інформації є немайновим обов`язком, що не передбачає солідарної відповідальності. Солідарне виконання такого зобов`язання неможливе, оскільки відповідачі використовували різні канали поширення інформації. Тому суд розмежовує обов`язки відповідачів: Рада адвокатів Закарпатської області зобов`язана здійснити спростування через власну сторінку у Facebook, а ОСОБА_4 через свій канал у YouTube шляхом розміщення на них вступної та резолютивної частин цього рішення протягом п`яти днів із моменту набрання ним законної сили.

Водночас решта висловлювань відповідача не може бути спростована, оскільки має ознаки оціночних суджень.

Зокрема, висловлювання: «… приїжджає перевірка в психіатричну клініку, ідуть по карідору врачі. І зліва тихопомішані, справа буйнопомішані, в кінці велика желізна клітка з надпіссю «особливо небезпечні», і там сидить Сікора…» має характер переказу анекдоту, що є художнім вимислом, не претендує на достовірність і використовує засоби сатири та перебільшення. Анекдот не містить конкретних дій або подій, які можна перевірити на істинність, а відтак є оціночним судженням. Відповідач прямо зазначає, що це «гумор» і що він «не поділяє таких анекдотів», що виключає сприйняття зазначеного висловлювання як твердження про факти.

Аналогічно висловлювання: « ОСОБА_11 не було дурнів, які перешкоджають і намагаються розхитати ситуацію. Я уже казав про цих дурнів вначалі… тому шо вони жалюгідні» має оціночний характер, оскільки містить суб`єктивну думку автора про моральні чи інтелектуальні якості позивача («дурні», «жалюгідні») та узагальнені звинувачення («перешкоджають», «розхитують ситуацію»), що не підлягають перевірці на достовірність через відсутність фактичних даних.

Отже, наведені висловлювання не є твердженнями про факти, оскільки не містять перевірюваних обставин, а є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню на підставі статті 277 ЦК України.

Водночас ототожнення позивача з «особливо небезпечними» особами у психіатричній клініці, навіть у гумористичному контексті, має принизливий відтінок, оскільки натякає на психічні розлади чи небезпечність особи. Публічний характер поширення підсилює принизливий ефект, адже інформація є доступною необмеженому колу осіб. У поєднанні з іншими звинуваченнями це формує негативний образ позивача, асоціюючи його з небезпекою або неадекватністю.

З огляду на загальнолюдські цінності, зокрема повагу до гідності та психологічного благополуччя особи, ототожнення її з психіатричною клінікою чи «особливо небезпечними» пацієнтами є образливим. Такі висловлювання принижують самооцінку фізичної особи, викликаючи почуття сорому або приниження, що порушує право на повагу до гідності.

Як шеф-редактор інтернет-видання «Фенікс Слово», позивач є публічною особою, чия професійна репутація ґрунтується на довірі читачів і колег. Асоціація з психіатричною клінікою чи «небезпечністю» може суттєво зашкодити його репутації, породжуючи сумніви у компетентності чи дієздатності.

Таким чином, наведені висловлювання є образливими, оскільки асоціюють позивача з психічними розладами та небезпечністю, чим принижують його честь, гідність і ділову репутацію. Незважаючи на те, що їх подано у гумористичній формі, публічний характер і контекст поширення підсилюють негативний вплив таких висловлювань.

Терміни «дурні» та «жалюгідні» також мають принизливе забарвлення, оскільки стосуються інтелектуальних і моральних якостей позивача. Фраза про «тих, хто перешкоджає і намагається розхитати ситуацію» створює негативне уявлення про позивача як про особу, що діє проти суспільних інтересів.

Поширення зазначених висловлювань через соціальні мережі збільшує аудиторію їхнього сприйняття, що посилює шкоду для репутації позивача. У сукупності такі судження формують узагальнений негативний образ особи, що підсилює їх образливий ефект.

На підставі викладеного суд визнає висловлені відповідачем судження такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача, але не можуть бути спростовані як недостовірні.

Ухваливши рішення по суті, суд повинен розподілити між сторонами судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, які підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках, оскільки солідарне відшкодування судових витрат законом не передбачено.

На підставі викладеного суд, керуючись статтями 12, 13, 19, 76-83, 141, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_5 Радою адвокатів Закарпатської області на сторінці в соціальній мережі Facebook за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 на ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7 під час його інтерв`ю «Актуальне інтерв`ю ОСОБА_5 про адвокатуру, нечисту силу, агентів рф і долю України» для спецпроекту Євроньюз Україна, а саме: «…Є група осіб. Серед них… ОСОБА_9 … Це люди, які по останнім даним, працюють на Російську Федерацію. Причому напряму. Здійснюється їх фінансування. По останнім даним, які отримали, фінансування відбувається через Словенію, через колишніх співробітників КДБ СРСР…».

Зобов`язати Раду адвокатів Закарпатської області протягом п`яти днів з дня набрання цим рішенням законної сили спростувати зазначену інформацію шляхом розміщення вступної та резолютивної частин цього рішення на сторінці в соціальній мережі Facebook за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6

Зобов`язати ОСОБА_4 протягом п`яти днів з дня набрання цим рішенням законної сили спростувати зазначену інформацію шляхом розміщення вступної та резолютивної частин цього рішення на ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою https://youtu.be/DC2gTyfCNkg.

Визнати такими, що принижують честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 судження, висловлені ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 на ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7 під час його інтерв`ю «Актуальне інтерв`ю ОСОБА_5 про адвокатуру, нечисту силу, агентів рф і долю України» для спецпроекту Євроньюз Україна та поширені Радою адвокатів Закарпатської області на сторінці в соціальній мережі Facebook за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: «…приїжджає перевірка в психіатричну клініку, ідуть по карідору врачі. І зліва тихопомішані, справа буйнопомішані, в кінці велика желізна клітка з надпіссю «особливо небезпечні», і там сидить ОСОБА_10 …»; « ОСОБА_11 не було дурнів, які перешкоджають і намагаються розхитати ситуацію. Я уже казав про цих дурнів вначалі… тому шо вони жалюгідні».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На відшкодування судового збору стягнути з Ради адвокатів Закарпатської області та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Рада адвокатів Закарпатської області, код ЄДРОПУ 38533335, місцезнаходження: пл. Кирила Мифодія 18/2 м. Мукачево, 89600.

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 20.10.2025 року.

Головуючий Юрій Мирошниченко