Справа № 693/268/25
2/693/264/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.10.2025 м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Защитинської.,

за участю секретаря судового засідання Чумак Р.М.,

представника позивача адвоката Чутченка С.О.,

позивачки ОСОБА_1

представника відповідачів адвоката Шквири С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жашків в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання недійсним договору дарування та усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення, визнання осіб такими що втратили право користування квартирою та зняття з реєстрації, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача Жашківська міська рада, служба у справах дітей Жашківської міської ради, третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Уманського районного нотаріально округу Шелудько В.П.,

В С Т А Н О В И В :

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

ОСОБА_1 (надалі позивачка) звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (надалі відповідачі) про визнання недійсним договору дарування та усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення, визнання осіб такими що втратили право користування квартирою та зняття з реєстрації, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача Жашківська міська рада, служба у справах дітей Жашківської міської ради, третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Уманського районного нотаріально округу Шелудько В.П.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона з 08.12.1990 по 20.11.2009 перебувала в шлюбі із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шлюб між ними розірвано. За час шлюбу позивачка та її колишній чоловік ОСОБА_8 приватизували квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер.

31.03.2015 від імені покійного ОСОБА_8 , належна йому частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 , продана ОСОБА_2 .

В 2015 та 2018 роках у частині квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зареєструвались ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які є відповідачами у справі.

Рішенням Жашківського районного суду від 22.01.2021 у справі № 693/295/20 договір купівлі продажу частки квартири адресою: АДРЕСА_1 , від 31.03.2015 визнано недійсним.

Після визнання недійсним договору купівлі продажу частки спірної квартири відповідачі ОСОБА_9 не зняті із реєстрації у квартирі та, на думку позивачки, перешкоджають їй у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, родина ОСОБА_9 не є членами сім`ї позивачки, вона не надавала згоду на їх вселення, також, у разі припинення права власності на будинок втрачається і право користування жилим приміщенням у членів сім`ї колишнього власника.

На час звернення із позовною заявою до суду позивачці на праві власності належить частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником частини цієї квартири був син покійного ОСОБА_8 відповідач ОСОБА_7 .

Під час розгляду цивільної справи в суді відповідач ОСОБА_7 подарував належну йому на праві власності частку спірної квартири відповідачці ОСОБА_3 , договір дарування від 19.05.2025 посвідчений приватним нотаріусом Шелудько В.П.

Позивачка вважає, що договір дарування є удаваним правочином, оскільки його укладення є формою зловживання та порушує її права як співвласника квартири, адже ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не є родичами, позивачка не надавала згоди на укладення договору дарування, договір дарування є прихованим договором купівлі-продажу, метою таких дій ОСОБА_7 є свідоме створення для позивачки нестерпних умов проживання із особами, з якими у неї існує тривалий конфлікт.

Представник відповідачів адвокат Шквира С.В. у відзиві на позовну заяву заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки позивакою не надано належних та допустимих доказів, що відповідачі руйнують чи псуються житло, використовують його не за призначенням.

Також адвокатка зазначає, що в провадженні Жашківського районного суду перебувала цивільна справа № 693/611/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення. Рішенням Жашківського районного суду від 07.11.2022 в задоволенні позову відмовлено, рішення суду вступило в законну силу 15.08.2022.

Підстави та предмет позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення, визнання осіб такими що втратили право користування квартирою та зняття з реєстрації, які є предметом розгляду теперішньої цивільної справи, є ідентичними із справою № 693/611/22.

2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 04.03.2025 у цій цивільній справі відкрите загальне позовне провадження, підготовче засідання призначене на 18.03.2025.

Ухвалою суду від 28.05.2025 задоволено клопотання представника позивача та у приватного нотаріуса Шелудько В.П. витребувано копію договору дарування частини квартири в АДРЕСА_1 від 19.05.2025.

На виконання ухвали суду 09.06.2025 нотаріусом надіслано до суду копію договору дарування.

17.06.2025 представником позивача надіслано суду додаткові докази, зокрема, копії документів про право власності позивачки на частину квартири АДРЕСА_1 , актуальну інформацію про зареєстрованих у квартирі осіб.

Ухвалою суду від 20.06.2025 задоволено клопотання представника позивача та у Державної прикордонної служби України витребувано інформацію стосовно того чи перетинали державний кордон України ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), у період з 01.01.2023 року по теперішній час.

16.07.2025 до суду від Державної прикордонної служби України надійшла інформація про перетин державного кордону України відповідачами.

30.06.2025 від представника позивачки адвоката Чутченка С.О. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, зокрема, представник позивачки уточнив позовні вимоги у зв`язку із зміною складу зареєстрованих осіб у квартирі АДРЕСА_2 , а також заявив ще одну вимогу про визнання недійсним договору дарування частини квартири в АДРЕСА_1 від 19.05.2025, який посвідчено приватним нотаріусом Шелудько В.П..

В підготовчому засідання 23.07.2025 судом вирішувалось питання про прийняття заяви про збільшення позовних вимог, в тому числі її відповідність вимогам, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Ухвалою суду від 23.07.2025 заяву представника позивача про збільшення позовних вимог залишено без руху.

28.07.2025 представником позивача надіслано до суду заяву про усунення недоліків у заяві про збільшення позовних вимог.

Ухвалою суду від 30.07.2025 заяву представника позивача про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 12.08.2025 закрито підготовче судове засідання та призначена справа до судового розгляду на 09.09.2025.

08.09.2025 від позивачки до суду надійшли письмові пояснення щодо обставин справи, до яких долучено роздруковану із Єдиного державного реєстру судових рішень копію постанови Жашківського районного суду від 09.12.2020 та інформацію із сайту «Судова влада».

09.09.2025, з огляду на неотримання сторонами у справі письмових пояснень позивачки, судовий розгляд цивільної справи відкладено на 01.10.2025.

В судовому засіданні 01.10.2025 судом заслухано пояснення позивачки, представника відповідачів адвоката Шквири С.П. та третьої особи приватного нотаріуса Шелудько В.П., досліджено письмові докази, оголошено перерву до 16.10.2025 для надання можливості сторонам підготуватись до судових дебатів.

В судовому засіданні 16.10.2025 суд заслухав виступи сторін у судових дебатах.

Від третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача Жашківської міської ради та служби у справах дітей Жашківської міської ради до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх представників за наявними у справі матеріалами.

3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Між сторонами виникли правовідносини щодо реалізації права спільної часткової власності на квартиру, користування квартирою, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Житлового кодексу України (далі ЖК України).

Судом встановлено, що з 08.12.1990 по 20.11.2009 позивачка перебувала в шлюбі із ОСОБА_8 , 20.09.2009 шлюб між ними розірвано. За час шлюбу позивачка та її колишній чоловік ОСОБА_8 приватизували квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер, зазначена обставина не оспорюється сторонами.

31.03.2015 від імені покійного ОСОБА_8 , належна йому частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 , продана ОСОБА_2 , ця обставина визнається сторонами.

В 2015, 2016, 2018, 2019 роках у частині квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зареєструвались ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 150).

Рішенням Жашківського районного суду від 22.01.2021 у справі № 693/295/20 договір купівлі продажу частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від 31.03.2015 визнано недійсним (т. 1 а.с. 20).

На час звернення із позовною заявою до суду позивачці на праві власності належить частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 149), власником частини цієї квартири був син покійного ОСОБА_8 відповідач ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 56-57).

Під час розгляду цивільної справи в суді відповідач ОСОБА_7 подарував належну йому на праві власності частку спірної квартири відповідачці ОСОБА_3 , договір дарування від 19.05.2025 посвідчений приватним нотаріусом Шелудько В.П. (т. 1 а.с. 139).

В провадженні Жашківського районного суду перебувала цивільна справа

№ 693/611/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення. Рішенням Жашківського районного суду від 07.11.2022 в задоволенні позову відмовлено, рішення суду вступило в законну силу 15.08.2022 (т. 1 а.с. 53-55).

Як вбачається із зазначеного рішення Жашківського районного суду під час розгляду цивільної справи № 693/611/22 судом встановлено, що позивачка та родина ОСОБА_9 мають окремі особові рахунки на оплату комунальних послуг (т. 1 а.с. 54 зв.).

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та надала пояснення, які викладені письмово та долучені до матеріалів справи.

Зокрема, позивачка вказала, що вона перебувала тривалий час у шлюбі із покійним ОСОБА_8 , у шлюбі вони отримала та в подальшому приватизували квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частках, в 2009 році чоловік із невідомих причин та без її згоди з нею розлучився, рішення суду про розірвання шлюбу не оскаржувала, із колишнім чоловіком та його сином ОСОБА_10 у них склались неприязні відносини, вони погрожували забрати у неї квартиру, ОСОБА_11 навіть судився про поділ квартири, однак спір програв, після смерті в 2014 році колишнього чоловіка ОСОБА_12 вона чекала 6 місяців щоб оформити спадщину на його частину квартири, однак дізналась, що частка квартири продана і в квартиру заселилась родина ОСОБА_9 .

Позивачка зазначила, що фактично квартира розділена, вона має власні рахунки на оплату комунальних послух, проблеми в оформленні субсидії в неї відсутні, однак родина ОСОБА_9 порушує її права як власника квартири, вони створюють нестерпні умови для проживання, з початком війни ОСОБА_9 виїхали за кордон та в квартирі не проживають, однак після закінчення війни вони повернуться і продовжать її тероризувати, згоду на укладення договору дарування ОСОБА_10 вона не надавала, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 не є родичами та друзями, ОСОБА_13 навмисно подарував свою частку в квартирі щоб позбавити її житла.

Представник відповідачів адвокатка Шквира С.В. заперечила проти задоволення позову із підстав, викладених у відзивах на позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог, суду пояснила, що її довірителі родина ОСОБА_9 з 2023 року перебувають за кордоном, спірна квартира фактично розділена, позивачка та ОСОБА_9 мають окремі рахунки на оплату комунальних послуг, ОСОБА_13 , як власник частини квартири, розпорядився своєї власністю на власний розсуд, а саме подарував свою частку ОСОБА_3 , цей правочин вчинено безплатно. Позивачкою не доведено належними та допустимими доказами заявлені позовні вимоги.

Третя особа приватний нотаріус Шелудько В.П. суду пояснила, що договір дарування, це правочин за яким одна особа може порадувати іншій особі своє майно, наявність родинних відносин між сторонами цього правочину законом не передбачено, для укладення договору дарування частки майна у спільній частковій власності не потрібна згода іншого співвласника майна, при укладенні оспорюваного правочину нею дотримано вимог закону.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою надано копію довідки про результати розгляду звернення ОСОБА_1 від 18.10.2025, складену дільничним офіцером поліції ВП № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, із якої вбачається, що заяву ОСОБА_1 про незаконне вселення до її власної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , родини ОСОБА_9 розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян» та встановлено між заявницею і Михайленками цивільно-правові відносини (т. 1 а.с. 26).

Також позивачкою надано копію рішення Апеляційного суду Черкаської області від 29.11.2010 у справі № 22ц-6924/2010, із якого встановлено, що в 2010 році покійний чоловік позивачки ОСОБА_8 звернувся до суду із позовом про поділ майна подружжя, а саме квартири адресою: АДРЕСА_1 , рішенням Жашківського районного суду від 30.08.2010 позовні вимоги ОСОБА_8 задоволені та проведено поділ квартири, ОСОБА_1 оскаржила рішення Жашківського районного суду, за результатами апеляційного розгляду цивільної справи рішення Жашівського районного суду скасовано та ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні позовних вимог (т.1 а.с. 18-19).

Із наданої позивачкою копії постанови Жашківського районного суду від 09.12.2020 та роздруківки із сайту «Судова влада» вбачається, що 03.11.2020 ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 вчинила дрібне хуліганство щодо позивачки.

4.Застосовані норми права.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину (стаття 235 ЦК України).

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, який правочин насправді вчинили сторони, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення, в якому встановлює нікчемність цього правочину або визнає його недійсним.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 522/14890/16-ц (провадження № 14-498цс18).

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Викладене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 07 вересня 2016 року в справі № 6-1026цс16.

Посилання позивачка про захист інтересів її як співвласника житла є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі.

У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Переважне право перед іншими особами на купівлю частки майна, яке знаходиться у спільній власності, з`являється у співвласника при продажі майна, проте в даній справі встановлено, що 1/2 частки квартири була подарована відповідно до договору дарування від 19 березня 2010 року. Отже, на зазначені правовідносини положення статті 362 ЦК України не поширюються.

5.Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, заявник має довести: факт укладання правочину, що на його думку є удаваним; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким за цим договором одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що 19.05.2025 на підставі договору дарування ОСОБА_7 подарував ОСОБА_3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження платності договору дарування позивачка посилається на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не є родичами, дарування частини квартири оціненої в 421647 грн. є економічно необґрунтованим та позбавленим будь-якої логічної мотивації, також цей договір укладено в процесі розгляду судом позовної заяви позивачки до ОСОБА_9 про виселення.

Належних та допустимих доказів на підтвердження оплатності договору дарування від 19 травня 2025 року позивачкою надано не було.

З огляду на викладене, суд, врахувавши вимоги вказаних норм права та встановивши, що укладаючи спірний договір дарування, сторони договору повністю усвідомлювали, що укладають саме договір дарування, а не будь-який інший договір, позивачка не обґрунтувала удаваності договору дарування квартири з метою приховання іншого правочину, не надала належних і допустимих доказів на підтвердження того, що між сторонами правочину виникли інші правовідносини, ніж передбачені договором дарування, та що воля обох сторін була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені укладеним між ними правочином, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та визнання оспорюваного договору удаваним.

Воля сторін договору на дарування спірної квартири зафіксована у нотаріально посвідченому договорі дарування та відсутні докази про намір сторін укласти інший договір.

За правилами частин четвертої, сьомої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Враховуючи викладене, обґрунтованими є доводи представника відповідачів адвокатки Шквири С.В. про те, що в провадженні Жашківського районного суду перебувала цивільна справа № 693/611/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення. Рішенням Жашківського районного суду від 07.11.2022 в задоволенні позову відмовлено, рішення суду вступило в законну силу 15.08.2022.

Підстави та предмет позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення, визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та зняття з реєстрації, які є предметом розгляду теперішньої цивільної справи, є ідентичними із справою № 693/611/22.

Також суд зауважує, що на час звернення позивачки до суду із позовом до ОСОБА_9 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням в 2022 році, договір купівлі продажу від 31.03.2015 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , рішенням Жашківського районного суду від 22.01.2021 визнано недійсним.

Тобто під час звернення позивачки до суду в 2022 році існували обставини, на які вона посилається в теперішній позовній заяві.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення відповідачами умов спільного проживання, позивачкою не надано.

З огляду на викладене, суд, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення, визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та зняття з реєстрації

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст.203, 235, 361, 638, 717 ЦК України суд,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання недійсним договору дарування та усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення, визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та зняття з реєстрації, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача Жашківська міська рада, служба у справах дітей Жашківської міської ради, третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Уманського районного нотаріально округу Шелудько В.П., - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Тетяна ЗАЩИТИНСЬКА