Справа № 490/1991/25
н/п 2/490/2225/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2025 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі Шведюк Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Омега Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Омега Фінанс», позивач) звернулось до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем не були виконані взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами № 0.001.153.0918.ФО_К від 13.09.2018 року, укладеним з АТ «Юнекс Банк», внаслідок чого у нього утворилася заборгованість станом на 31.01.2021 року в розмірі в розмірі 24 650,05 грн, з яких: 10 000,00 грн прострочена заборгованість по тілу кредиту; 3 057,55 грн - прострочені проценти за користування кредитом; 7 176,00 грн - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 4 416,50 грн сума нарахованої пені за кожен день прострочення платежу.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2025 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.03.2025 року відкрито провадження у цій справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача просив суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Судом здійснено направлення поштової кореспонденції на адресу, за яким зареєстровано місце проживання відповідача. Однак, поштова кореспонденція суду 11.06.2025 року повернулася з відміткою поштового відділення «Адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Повідомлення про зміну адреси від відповідача не надходило.
За такого, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином. Така ж позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 24 березня 2025 року у справі №706/208/15-ц та у постанові від 20 грудня 2023 року у справі № 725/7357/21.
Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що 13.09.2018 року між АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0.001.153.0918.ФО_К відповідно до якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 10 000,00 грн. із терміном користування до 13 вересня 2020 року і сплатою процентів за користування кредитом щомісячно, із розрахунку фіксованої кредитної ставки у розмірі 12,00 % річних; комісію за надання кредиту одноразово не пізніше дня отримання кредиту, комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 2,99 % від суми кредиту. Надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 в Банку, код банку 322539.
Відповідно до Графіку погашення, який особисто підписано відповідачем, кредит надавався строком з 13.09.2018 року по 13.09.2020 року. За цей період позивальник, крім тіла кредиту 10 000,00 грн. мав також сплатити проценти за користуванням кредитом у сумі 3057,55 грн, комісії за обслуговування кредиту у сумі 7176,00 грн, штрафи, пені- 4 416,50 грн. Всього сума платежів за кредитом протягом договору мала скласти 18 453,71 грн.
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
31.03.2021 року між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» було укладено Договір факторингу №31/03-2021, відповідно до якого АТ «Юнекс Банк» відступило ТОВ «ФК «Омега Фінанс», і ТОВ «ФК «Омега Фінанс»» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту № 0.001.153.0918.ФО_К від 13.09.2018 року.
Частинами 1, 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Із наведеного слідує, що на даний час ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 0.001.153.0918.ФО_К від укладеним 13.09.2018 року між АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 .
З наданого розрахунку позивача, в зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань, у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором №0.001.153.0918.ФО_К від 13.09.2018 року перед новим кредитором, за період з 13.09.2018 року по 31.03.2021 року на суму 24 650,05 грн, з яких: 10 000, 00 грн заборгованість за тілом кредиту; 3 057,55 грн проценти за кредитом; 7 176,00 грн - комісія за обслуговування кредиту; 4 416,50 грн штрафи, пені.
19 травня 2021 року ТОВ «ФК» Омега Фінанс» було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги №04-21/555/Ф надано строк для погашення суми заборгованості за кредитним договором № 0.001.153.0918.ФО_К від 13.09.2018 року.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та Приписи ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями ст. 611 ЦК України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Приписами ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, нарахування процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування кредиту та пеня входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.
Зазначене узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011 року у справі № 6-38цс11.
З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів отриманих на підставі кредитного договору № №0.001.153.0918.ФО_К від 13.09.2018 року, у позивача виникло право па застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення процентів за користування кредитом та пені.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Омега Фінанс» підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 13.09.2018 року по 31.03.2021 року на суму 17 474,05 грн, з яких: 10 000, 00 грн заборгованість за тілом кредиту; 3 057,55 грн проценти за кредитом; 4 416,50 грн штрафи, пені.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафу та пені, що обчислені за період з за період з 13.09.2018 року по 31.03.2021 року слід зазначити ще таке.
Загальновідомим є та обставина, що з 24.02.2022 і по теперішній час на території України діє режим воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX.
Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» було доповнено розділ «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК пунктом 18 наступного змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тлумачення змісту пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України свідчить, що законодавець передбачив особливості регулювання наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Такі особливості виявляються: 1) в період існування особливих правових наслідків дія воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) у договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. До них належать договір позики, кредитний договір, у тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Вони полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку (штраф, пеню) за таке прострочення. Якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) грошових зобов`язань за такими договорами, то вони підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до цивільного законодавства та усталеної практики Верховного Суду індекс інфляції це не частина суми боргу, а компенсаційна складова, яка є додатковою виплатою до основної суми боргу. Тому пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України законодавець передбачив звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, зокрема, і від стягнення інфляційних втрат на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Таким чином позивач має право вимагати сплати штрафних санкцій за період прострочення відповідачем сплати суми заборгованості - до 23.02.2022 включно.
Зазначений висновок узгоджується із способом тлумачення та застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК та п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК, викладеним у постановах Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №706/68/23, від 25.09.2024 у справі №206/2984/23.
Отже, враховуючи, що предметом позовних вимог є стягнення трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань за період часу, що не охоплюється строком дії режиму воєнного стану, то покладання на відповідача обов`язку зі сплати позивачу нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, не суперечить діючому тимчасовому правовому регулюванню цивільних правовідносин та засадам справедливості і розумності, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача таких нарахувань підлягають задоволенню.
За такого з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитним договором №0.001.153.0918.ФО_К від 13.09.2018 року заборгованість за період з 13.09.2018 року по 31.03.2021 року у вигляді штрафу та пені.
Також, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 7 176,00 грн заборгованості за простроченою комісією (комісією за обслуговування кредиту), проте ці вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»).
Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом.
Водночас, згідно ч. 1ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
Наведені висновки в подальшому також підтримані й у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.
Кредитний договір не містить конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними.
Таким чином, нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості є безпідставним, а тому вказана комісія не підлягає стягненню.
Оскільки у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, то з відповідача на користь ТОВ «Омега Фінанс» слід стягнути судовий збір у розмірі 1 716 грн 99 коп., тобто пропорційно до задоволення позовних вимог.
Пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
З матеріалів справи слідує, що позивач ТОВ «ФК «Омега Фінанс» уклав договір про надання професійної правової допомоги від 03.02.2025 року, відповідно до пункту 9.1 якого договір набуває чинності і вважається укладеним з моменту його підписання і діє до 03.02.2026 року включно.
Відповідно до платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 2102 від 19.03.2025 за послуги з надання правової допомоги сплачено 6 000,00 грн.
В матеріалах справи наявний акт наданих послуг від 19.03.2025 року, з якого слідує, що у цій справі адвокатським об`єднанням «Немесіда» позивачу ТОВ «ФК «Омега Фінанс» надано послуги з правничої допомоги вартість яких становить 6 000,00 грн.
З огляду на необхідність часткового задоволення позову, відповідно до приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «ФК «Омега Фінанс» слід стягнути понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 4 252,80,00 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259-265, 273, 280 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Омега Фінанс» заборгованість за кредитним договором №0.001.153.0918.ФО_К від 13.09.2018 року, за період з 13.09.2018 року по 31.03.2021 року на суму 17 474,05 грн, з яких: 10 000, 00 грн заборгованість за тілом кредиту; 3 057,55 грн проценти за кредитом; 4 416,50 грн штрафи, пені.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Омега Фінанс» суму сплаченого судового збору в розмірі 1 716 грн 99 коп. та 4 252 грн 80 коп. витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Інформація про сторін:
Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя Л.М. Шолох