Провадження № 2/349/440/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 жовтня 2025 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Гаврилюк О.О.

з участю секретаря судового засідання Гошко І.В.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №607/10933/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

27 травня 2025 року ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", інтереси якого представляє адвокат Усенко М.І., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №20779-09/2024 від 17 вересня 2024 року в розмірі 24 800, 00 гривень.

В обгрунтування позову зазначено, що 17 вересня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 20779-09/2024, який було підписано електронним підписом ОСОБА_1 , який був відтворений шляхом використання відповідачкою одноразового ідентифікатора.

Відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту №20779-09/2024 відповідачці було надано шляхом зарахування на її платіжну карту, кредитні кошти в розмірі 10 000 грн, строком на 120 днів до 14 січня 2024 року зі сплатою процентів в розмірі 0,85 % за кожен день користування кредитом.

23 грудня 2024 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" і ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладений договір факторингу за умовами якого позивач є новим кредитором боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №20779-09/2024 від 17 вересня 2024 року.

Взяті на себе зобов`язання позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконувала у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 24 800,00 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 000 грн., заборгованості по процентах в розмірі 9 800,00 грн., заборгованості за штрафом в розмірі 5 000,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №20779-09/2024 від 17 вересня 2024 року в розмірі 24 800,00 грн. та судові витрати 2 422, 40 грн. судового збору, 7 000,00 грн. за правничу допомогу.

Представник відповідачки адвокат Микитчин П.С. подав відзив на позов в якому зазначив щодо неправомірності нарахування штрафу в сумі 5000,00 грн. у період дії воєнного стану, а також щодо неспівмірності витрат на правову допомогу.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2025 року справу передано на розгляд Рогатинського районного суду Івано-Франківської області.

Ухвалою судді від 04 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні, у АТ КБ "Приват Банк" витребувано додаткові докази.

У судове засідання представник позивача адвокат Усенко М.Г., який діє на підставі ордера серія ВС №1266140, не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності, про що зазначив у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_1 , представник відповідачки адвокат Микитчин П.С. у судове засідання не прибули і про причини неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши і перевіривши усі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що 17 вересня 2024 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ОСОБА_1 за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора W3699 було укладено електронний кредитний договір №20779-09/2024.

За умовами п. 1.1. кредитного договору, розмір кредиту становив 10 000,00 грн.

Згідно п. 1.2. кредитного договору строк кредиту 120 днів з 17 вересня 2024 року по 14 січня 2025 року.

Згідно п.1.4. кредитного договору проценти за користування кредитом 0,85% в день і застосовуються у межах строку кредитування, вказаного у п.1.2. цього договору.

Як вбачається з додатку №1 до Кредитного договору №20779-09/2024 від 17 вересня 2024 року - графіку платежів, позичальник повинен був оплатити 14 січня 2025 року 20 200, 00 грн., з яких 10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10 200, 00 грн. заборгованість за відсотками.

23 грудня 2024 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" і ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" був укладений договір факторингу №23122024 за умовами якого позивач є новим кредитором боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №20779-09/2024 від 17 вересня 2024 року.

У зв`язку з порушенням боржником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка за розрахунком фінансової установи, що доданий до позовної заяви становить 24 800, 00 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 000, 00 грн.; заборгованості по процентах в розмір і 9800 грн.; заборгованості за штрафом в розмірі 5 000, 00 грн.

Згідно довідки АТ КБ "ПриватБанк" від 21 липня 2025 року , наданої суду на виконання ухвали про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 . реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 в банку емітовано картку НОМЕР_2 на яку 17 вересня 2024 року здійнено переказ коштів на суму 10 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За ч.1,2 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 1, 2,ч.4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 цього Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідно до ст.1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

За ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямовована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідност. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20).

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц.

Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки.

Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 належним чином не виконала обов`язку за договором, не надала суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме - стягнення 10 000 грн. - суми заборгованості за основним зобов`язанням та 9 800 грн. - процентів за користування коштами в межах строку кредитування.

За п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином у суду відсутні підстави для стягнення з відповідачки 5000,00 грн. штрафу, нарахованого позивачем у період дії в Україні воєнного стану.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції 8739 від 09 травня 2025 року вбачається, що позивачем оплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн., який необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача в сумі 1934,04 грн , що становить 79,84 % (19800,00Х100:24800= 79,84) від розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

За ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суду надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01 березня 2024 року, який укладений ТОВ ФК "Кредит Капітал" і адвокатським об`єднанням "Апологет", замовлення до цього договору від 15 квітня 2025 року щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором 20779-09/2024, де вартість послуги зазначена 7 000, 00 грн., детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (пранвичої) допомоги від 01 березня 2024 року, рахунок на оплату від 25 квітня 2025 року на суму 7 000, 00 грн.

Враховуючи виконану адвокатом роботу, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, фінансового стану сторін, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, заперечення відповідачки щодо неспівмірності понесених витрат, суд оцінює їх на суму 3 000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 2395,20 грн (3000,00Х79,84 %:100%=2395,20 грн.)

Керуючись ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором №20779-09/2024 від 17 вересня 2024 року в сумі 19 800,00 грн. з яких - заборгованість за тілом кредиту - 10 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 9 800,00 грн У задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу на суму 5 000,00 грн. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" судові витрати на суму 4 329,24 грн. з яких 1934,04 грн. судового збору, 2 395, 20 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал", , місцезнаходження м.Львів вул.Смаль-Стоцького,1 корпус 28, 4 поверх.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2025 року.

Суддя О.О.Гаврилюк