У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2025 Справа №607/15565/25 Провадження №2-с/607/154/2025

місто Тернопіль

Cуддя Тернопільського міськрайонного суд Тернопільської області Герчаківська О. Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2025 року у справі № 607/15565/25 за заявою комунального підприємства «Тернопільводоканал» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и Л А:

Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 06 серпня 2025 року видано судовий наказ про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь комунального підприємства «Тернопільводоканал» заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 4872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві),34 грн; плати за абонентське обслуговування в розмірі 360 (триста шістдесят),00 грн; інфляційних нарахувань в розмірі 280 (двісті вісімдесят),79 грн; нарахування 3% річних за користування чужими коштами в розмірі 58 (п`ятдесят вісім),78 грн; а також сплаченого судового збору в розмірі по 100 (сто),93 грн з кожного.

15 жовтня 2025 року судом зареєстровано заяву ОСОБА_1 , в якій вона просить скасувати судовий наказ Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2025 року у справі № 607/15565/25 за заявою комунального підприємства «Тернопільводоканал» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та стягнути із комунального підприємства «Тернопільводоканал в її користь судовий збір, сплачений при поданні заяви. Покликається на те, що розмір заборгованості містить неправдиву інформацію, він не відповідає дійсним обставинам, а сама заява - нормам чинного законодавства. Також заявниця просить поновити строк на скасування судового наказу, як такий, що пропущений з поважних причин оскільки судового наказу заявниця не отримувала, а ознайомилася з ним лише 08 жовтня 2025 року в приміщення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Судом було направлено боржнику копію судового наказу, однак відомості про отримання судового наказу боржником у суду відсутня, конверт повернувся з відміткою за закінченням терміну зберігання 27 вересня 2025 року. ОСОБА_1 повідомила суд, що про видачу судового наказу їй стало відомо лише 08 жовтня 2025 року коли ознайомилася із матеріалами справи.

Розглянувши клопотання про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про скасування судового наказу, дослідивши матеріали справи вважаю, що зазначені клопотання та заява підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Неможливість поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу ЦПК України не встановлено, а навпаки за змістом статей 170, 171 цього Кодексу разом із заявою про скасування судового наказу боржник має право подати клопотання про поновлення процесуального строку, якщо така заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою статті 170 ЦПК України (пункт 3 частини п`ятої статті 170 ЦПК України).

Як вбачається з клопотання про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про скасування судового наказу та матеріалів цивільної справи, судовий наказ ОСОБА_1 не отримувала, конверт повернувся з відміткою про закінчення терміну зберігання, а про судовий наказ заявниці стало відомо лише 08 жовтня 2025 року, коли у приміщенні суді вона отримала копію судового наказу з додатками. Заява про скасування судового наказу зареєстрована судом 15 жовтня 2025 року.

Враховуючи те, що вперше ОСОБА_1 не отримувала судового наказу, який надсилався поштовою кореспонденцією, та отримала його лише 08 жовтня 2025 року в приміщенні суду, заявниця вчасно звернулася до суду з заявою про скасування зазначеного судового наказу та поновлення пропущеного строку, приходжу до висновку про те, що строк на подання заяви про скасування зазначеного судового наказу пропущений з поважних причин та підлягає поновленню на ст. 126 ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Боржником не ставиться питання про поворот виконання судового наказу.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що заява про скасування судового наказу подана у строк, встановлений ч. 1 ст. 170 ЦПК України, за змістом відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України, тобто підстави для повернення заяви про скасування судового наказу відсутні, слід постановити ухвалу про скасування судового наказу, роз`яснивши заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд звертає увагу, що відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Що стосується вимог про стягнення з комунального підприємства «Тернопільводоканал» на користь заявниці судових витрат, які складаються з судового збору в сумі 151,40 грн, суд виходить з наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Порядок розподілу судових витрат визначений статтями 141, 142 ЦПК України, які регулюють порядок розподілу судових витрат, понесених сторонами при розгляді справ у позовному провадженні.

Із зазначених норм вбачається, що судові витрати підлягають розподілу між сторонами у позовному провадженні у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3, 8 статті 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (частина друга ст. 42 ЦПК України).

Відповідно до розділу ІІ ЦПК України наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Суть наказного провадження полягає у безспірності заявлених вимог та спрощеній процедурі судового провадження, спрямованої на ефективність судового розгляду.

В межах наказного провадження боржнику надано право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу (за вимогами про стягнення аліментів), у відповідності до статті 170 ЦПК України.

Статтею 171 ЦПК України визначені повноваження суду за наслідками розгляду заяви про скасування судового наказу, за змістом якої у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплачена за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Отже, положення ст. 164 ЦПК України не передбачають порядку розподілу судових витрат, а саме судового збору за подачу заяви про скасування судового наказу, оскільки частина 2 вказаної статті передбачає лише можливість врахування суми судового збору, сплаченої за видачу судового наказу, до суми судового збору, яка має бути сплачена стягувачем при зверненні до суду в порядку позовного провадження.

Норми ст. 171 ЦПК України також не передбачають відшкодування судових витрат на користь особи, яка звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу, в тому числі за рахунок стягувача.

Враховуючи системне тлумачення норм, що регулюють порядок стягнення судових витрат пов`язаних з розглядом справи, суд не вбачає правових підстав для стягнення заявлених ОСОБА_1 понесених судових витрат по справі, оскільки відшкодування таких витрат, як і витрат на професійну правничу допомогу, здійснюється у позовному провадження.

Керуючись ст. 171 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку задовольнити та поновити строк на подачу заяви про скасування судового наказу.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2025 року у справі № 607/15565/25 за заявою комунального підприємства «Тернопільводоканал» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг задовольнити.

Скасувати судовий наказ Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2025 року про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь комунального підприємства «Тернопільводоканал» заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 4872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві),34 грн; плата за абонентське обслуговування в розмірі 360 (триста шістдесят),00 грн; інфляційні нарахування в розмірі 280 (двісті вісімдесят),79 грн; нарахування 3% річних за користування чужими коштами в розмірі 58 (п`ятдесят вісім),78 грн; а також сплачений судовий збір в розмірі по 100 (сто),93 грн з кожного.

У іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Роз`яснити стягувачу представнику Комунального підприємства «Тернопільводоканал» право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Копію даної ухвали надіслати стягувачеві та боржникам.

Ухвала суду може бути оскаржена лише в частині розподілу судових витрат.

В іншій частині (про скасування судового наказу) ухвала оскарженню не підлягає.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині розподілу судових витрат подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її повного складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на дану ухвалу подається до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області Герчаківська О. Я.