Справа № 297/4395/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Фазекаш Н.В.,представника первісного позивача ОСОБА_1 за договором - адвоката Орябко М.В., відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 , представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 за ордером - адвоката Мензака Ю.Ю., представника органу опіки і піклування за довіреністю - Бурдиги Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача орган опіки та піклування Берегівської міської ради, про визначення місця проживання дітей,

встановив:

ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , про розірвання шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що 14 лютого 2009 року між позивачкою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, який зареєстрований 14.02.2009 року, Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 51.

За час спільного проживання у сторін народилося троє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони мають протилежні погляди на шлюб, сім?ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З ініціативи відповідача постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають діти, що погано впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє позивачці та їм душевні страждання.

На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Вони проживають окремо один від одного та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у позивачки, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем розвинулась неприязнь один до одного.

Ухвалою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 13.12.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 04 лютого 2025 року (а. с. 30-31).

30 грудня 2024 року представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 - адвокат Мензак Ю.Ю. подав відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що сторони перебувають у шлюбі понад 15 років, а припинили спільне проживання після сварки тільки близько 3-х місяців тому. При цьому в шлюбі у них народилось троє дітей. Відповідач вважає, що їх шлюб з позивачкою ще є можливість зберегти. Вони обоє люблять своїх дітей, і відповідач переконаний, що вони досі кохають одне одного, а тому просив надати строк для примирення (а. с. 37).

Також 30 грудня 2024 року представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 - адвокат Мензак Ю.Ю. подав зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що орієнтовно 3 місяці тому у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт з приводу виховання дітей. Кожен з них стояв на своєму, і в результаті дружина ОСОБА_1 покинула його із меншим сином В?ячеславом, пішла з квартири, у якій вони сім`єю проживали, і до сьогоднішнього дня вони проживають окремо.

Старший син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 проживають з ОСОБА_2 .. З останнім дітям зручно, комфортно, цікаво та проживання з ним повністю відповідає їх інтересам. При цьому, проживання дітей разом з відповідачкою за зустрічним позовом суперечитиме їх інтересам, адже вона не в змозі самостійно адекватно виховувати та утримувати дітей. Зокрема, вона всупереч інтересам дітей обмежує у спілкуванні молодшу дитину з ОСОБА_2 та старшими дітьми.

Крім того, вона має низькооплачувану роботу, заробіток з якої не дозволяє їй забезпечувати нормальний рівень життя дітей. Вона неодноразово притягувалась до адмінвідповідальності, зокрема, за те, що вдарила доньку ОСОБА_5 по обличчю, а також вчиняла відносно ОСОБА_2 психологічне насильство (а. с. 55-59).

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.01.2025 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача орган опіки та піклування Берегівської міської ради, про визначення місця проживання дітей прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, об`єднавши позовні вимоги в одне провадження та в порядку загального позовного провадження призначено підготовче судове засідання у справі у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 04 лютого 2025 року (а. с. 64-65).

Іншою ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.01.2025 року від органу опіки та піклування Берегівської міської ради витребувано письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 66-67).

03 лютого 2025 року представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 подала відзив - заперечення на зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дітей, яка мотивована тим, що з ОСОБА_2 спільне життя у них не склалося, між ними припинено шлюбні відносини, так як відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, піклуванням про створення в сім`ї доброзичливої морально-психологічної сприятливої атмосфери.

ОСОБА_2 влаштовував сварки та суперечки з дружиною штучно, викликав поліцію, щоб її покарати та провчити, це все відбувається на очах у дітей. Батько дитини проявляє агресію, постійно конфліктує та вчиняє сварки, що негативно впливає на дітей. Крім того, батько своєю поведінкою налаштовує дітей проти ОСОБА_1 , у їх подружні конфлікти залучає дітей.

Як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеними особами, у Закарпатській області обоє проживають у орендованих приміщеннях. У рідному місті Дніпрі ОСОБА_1 має власне житло, дачний будинок. Крім цього, ОСОБА_1 офіційно працевлаштована, має стабільний дохід, позитивно характеризується.

З характеристики щодо дітей вбачається, що як батько так і мати активно приймають участь у шкільному житті дітей. Довідка ОСББ, яку долучено до зустрічної позовної заяви жодним чином не підтверджує та не дає підстави для визначення місця проживання дітей з батьком, оскільки у ній не зазначено який період часу батько самостійно виховує дітей. Дійсно, двоє старших дітей проживають із позивачем (відповідачем у первісному позові) (а. с. 75-76).

04 лютого 2025 року представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвокат Мензак Ю.Ю. подав заяву про долучення доказів до матеріалів справи, а саме просив долучити копію рішення виконавчого комітету Берегівської міської ради від 29.01.2025 року № 21 про визначення способу участі у вихованні дітей, а також оптичний диск із аудіо- та відеозаписами спілкування ОСОБА_9 з ОСОБА_2 та їх дітьми (а. с. 84-85).

29 квітня 2025 року судом отримано висновок органу опіки та піклування Берегівської міської ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 117-119).

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 08.05.2025 року закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті на 27 серпня 2025 року. Заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвоката Мензак Ю.Ю. про виклик свідків задоволено Викликано в якості свідків: 1) ОСОБА_10 , мешканця АДРЕСА_4 ; 2) ОСОБА_11 , мешканку АДРЕСА_5 ; 3) ОСОБА_12 , мешканку АДРЕСА_6 ; 4) позивача ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_3 ; 5) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_3 ; 6) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання АДРЕСА_3 ; 7) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання АДРЕСА_7 . Крім того, заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвоката Мензак Ю.Ю. про долучення доказів до матеріалів справи задоволено частково та долучено копію рішення виконавчого комітету Берегівської міської ради від 29.01.2025 року № 21 про визначення способу участі у вихованні дітей, а оптичний диск із аудіо- та відеозаписами спілкування ОСОБА_9 з ОСОБА_2 та їх дітьми повернуто представнику позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвокату Мензак Ю.Ю..

10 червня 2025 року судом отримано висновок органу опіки та піклування Берегівської міської ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 155-157).

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Орябко М.В. в судовому засіданні вимогу щодо розірвання шлюбу підтримав та зазначив, що з часу відкриття провадження у справі сторони не примирились, тому просив шлюб між ними розірвати. Зустрічні позовні вимоги вважав надуманими, оскільки спору щодо визначення місця проживання дітей немає, доказів наявності такого спору суду не надано. Таке рішення позивачу за зустрічним позовом потрібне для ухилення від мобілізації. Зазначив, що відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 не заперечує щодо проживання доньки з батьком, однак молодшому сину краще проживати з нею.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні первісний позов про розірвання шлюбу підтримав, щодо свого зустрічного позову зазначив, що діти повинні проживати разом, відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 не дає бачитись з молодшою дитиною.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвокат Мензак Ю.Ю. в судовому засіданні не заперечив щодо розірвання шлюбу, оскільки зберегти шлюб між сторонами немає потреби, та вимогу щодо визначення місця проживання дітей підтримав.

Представник органу опіки і піклування Берегівської міської ради - Бурдига Л.О. в судовому засіданні підтримала висновки органу опіки і піклування з наведених у них підстав, зазначивши що матір дітей змінила місце проживання, під час підготовки висновків до органу опіки та піклування не з`являлась.

Допитаний в якості свідка позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що близько року назад його дружина зібрала речі, забрала молодшу дитину ОСОБА_6 та поїхала в невідомому напрямку, крім того, три рази змінювала місце проживання. На даний час її місцезнаходження з молодшим сином йому невідомо, вона іноді виходить на зв`язок із донькою ОСОБА_5 . Крім того, раніше поліцією було зафіксовано факт насильства відносно доньки та молодшого сина, за що вона притягалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що він є головою ОСББ, де проживає позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та тільки два рази був у нього вдома, він проживає з двома дітьми і інколи бачив там його матір.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначила, що є сусідкою сім`ї ОСОБА_1 , її балкон знаходиться навпроти їх балкону, із сторонами перебуває в добрих відносинах. Також ствердила, що майже кожного дня чула скандали і крики із їх квартири, які виникали між донькою, старшим сином та відповідачкою за зустрічним позовом ОСОБА_1 та це повторювалось і ввечері. ОСОБА_1 охарактеризувала як добру людину в якої хороші відносини із сусідами, однак із старшими дітьми, дивлячись на скандали, були погані відносини. При цьому, молодшого сина часто бачила саме з ОСОБА_1 , вона водила його в дитячий садок.

Допитаний неповнолітній свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердила, що не бажає проживати з матір`ю, з якою вони часто сварилися та яка, за її словами, погано до ставилася до неї, могла навіть вдарити. Причини поганих відносин з матір`ю назвати не змогла.

Допитаний неповнолітній свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав, що він та інші діти повинні проживати з батьком, оскільки він їх може краще забезпечити, а матері потрібно лікуватися у зв`язку з онкологічним захворюванням. Додав, що ОСОБА_1 вчиняла відносно нього, сестри і брата психологічне насильство.

Залухавши думку учасників справи, допитавши свідків та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, 14 лютого 2009 року в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено шлюб за актовим записом № 51 (а. с. 12).

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим та суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей.

У зв`язку з наведеним, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Крім того, у сторін є троє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 13, 15, 17).

Щодо зустрічної позовної вимоги про визначення місця проживання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд встановив наступне.

Суд не може погодитися з доводами представника позивачки за первісним позовом про те, що зустрічні позовні вимоги щодо визнання місця проживання дітей є надуманими, оскільки спору з цього питання нібито не існує.

Так, сам факт подання зустрічного позову свідчить про наявність між сторонами спору щодо визначення місця проживання дітей, адже звернення до суду із відповідними вимогами є формою реалізації права особи на судовий захист, передбаченого статтею 4 ЦПК України, та підтверджує існування спірних правовідносин у цій частині.

Встановлено, що сторони проживають окремо, позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 стверджувала, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, представник - адвокат Орябко М.В. в судовому засіданні ствердив, що, з її слів, наразі вона разом з молодшим сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає в Чеській Республіці, де син відвідує місцеву школу.

Згідно довідки про самостійне виховання від 26.12.2024 року, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_3 , і самостійно виховує двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 46).

Суд приходить до висновку, що зустрічну позовну вимогу ОСОБА_2 в частині визначення місця проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з ним слід задовольнити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надала письмову згоду на проживання разом із батьком, що підтверджується її письмовою заявою від 06.01.2025 року, долученою до справи (а. с. 61).

У свою чергу, під час судового засідання тільки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особисто висловила свою позицію та бажання проживати з батьком.

Крім того, свідок ОСОБА_11 , допитана у судовому засіданні, підтвердила, що відносини доньки з матір?ю є напруженими, між ними часто виникають конфлікти, відсутнє взаєморозуміння, що негативно впливає на емоційний стан дитини.

Натомість у спілкуванні з батьком вона почувається спокійно, довірливо та комфортно, що свідчить про міцний емоційний зв?язок і належний рівень турботи з його боку.

Крім того, постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 01.10.2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 вдарила свою малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4, рукою по обличчю. Проте її звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням та провадження по справі закрито (а. с. 49).

Згідно висновку від 28.04.2025 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Берегівської міської ради Закарпатської області про визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 117-119).

З огляду на зазначене, суд вважає, що проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , більшою мірою відповідає її інтересам, забезпечує емоційну стабільність, належне виховання та сприятливі умови для її розвитку.

Що стосується визначення місця проживання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд констатує наступне.

Згідно висновку від 03.06.2025 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Берегівської міської ради Закарпатської області про визначення місця проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 155-157).

При цьому при вирішенні вказаного спору суд не бере до уваги вищенаведений висновок органу опіки та піклування як необґрунтований.

Натомість суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_11 , яка під час судового засідання зазначила, що між матір?ю та молодшим сином існують добрі, довірливі відносини. Ці обставини свідчать про наявність емоційного зв?язку між матір?ю та дитиною та спростовують висновок органу опіки та піклування в частині рекомендації щодо доцільності проживання сина з батьком. Суд критично оцінює наведений висновок органу опіки та піклування, оскільки він має лише рекомендаційний характер та не є безумовною підставою для прийняття рішення. При цьому суд зазначає, що показання свідка, яка безпосередньо спостерігала спілкування матері з дитиною, є більш об?єктивним підтвердженням фактичних сімейних відносин, ніж узагальнені висновки органу опіки.

Враховуючи наведене, а також те, що син ОСОБА_6 і наразі проживає зі своєю матір`ю, суд приходить до висновку, що між відповідачкою за зустрічним позовом ОСОБА_1 та сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , наявний позитивний емоційний контакт, взаєморозуміння та підтримка, що має істотне значення при вирішенні питання про місце проживання дитини, тому вважає за доцільне визначити його місце проживання з матір`ю.

Крім того, рішенням виконавчого комітету Берегівської міської ради № 21 від 29.01.2025 року, ОСОБА_2 , мешканцю АДРЕСА_3 , надано дозвіл як батьку приймати участь у вихованні сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановивши час для спілкування: щосереди з 15:00 год. до 19:00 год., щоп?ятниці з 15:00 год. до 19:00 год. та кожну другу неділю з 10:00 год. до 8:00 год. ранку понеділка, починаючи з 09.02.2025 року (а. с. 85).

Тобто батько ОСОБА_2 не обмежений у праві на спілкування з сином та участь у його вихованні.

Таким чином, визначення місця проживання дитини з матір?ю не порушує прав батька на участь у житті дитини, водночас дозволяє забезпечити стабільні умови для її проживання, виховання та навчання з урахуванням емоційної прихильності дитини до матері.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У відповідності до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Частиною 1 ст. 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У Резолюції «Рівність і спільна батьківська відповідальність: роль батька» від 02 жовтня 2015 року № 2079 Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками (пункт 2).

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях стосовно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, суд дійшов висновку, що часткове задоволення зустрічного позову найбільшою мірою забезпечить найкращі інтереси обох дітей - визначення місця проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а у задоволенні вимоги визначення місця проживання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід відмовити, що сприятиме збереженню емоційної стабільності, сталих зв?язків та гармонійному розвитку дітей.

Судові витрати, а саме судовий збір по справі відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК слід стягнути зі сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Згідно постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 265, 267, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, ч. 2 ст. 112, ст. 161 СК України,

рішив:

Первісний позов задовольнити.

Шлюб зареєстрований 14 лютого 2009 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом № 51, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканцем АДРЕСА_3 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканкою АДРЕСА_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 - розірвати.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача орган опіки та піклування Берегівської міської ради, про визначення місця проживання дітей - задовольнити частково.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 21 жовтня 2025 року.

Суддя: Лайош ГАЛ