Справа № 202/5437/25
Провадження № 2-о/202/182/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

08 вересня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді Дребот І.Я.,

за участю секретаря Шеремет В.Л.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення.

На обґрунтування своїх вимог заявниця зазначила, що заявник ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати заявника ОСОБА_3 14.02.1973 року розірвала шлюб з батьком позивача та після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно дошлюбне прізвище " ОСОБА_4 ", що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 16.03.1979 року серія НОМЕР_1 . 29.06.1979 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на " ОСОБА_7 ", що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу від 29.06.1979 року, серія НОМЕР_2 . В період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_6 приватизували квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 06.07.1999 року. Після смерті ОСОБА_6 спадщину отримала мати заявника ОСОБА_2 та дочка померлого ОСОБА_8 . Спадщина складалась з 1/2 частки квартири та відповідно, спадкоємцям видано свідоцтво про право на спадщину за законом - ОСОБА_2 на 1/4 частку квартири та ОСОБА_8 також на 1/4 частку квартири. з 2023 року заявник ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 . 15.05.2025 року заявник звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріуса четвертої Дніпровської нотаріальної контори Писарєвої Н.С. було відмовлено, оскільки заявником було пропущено термін на прийняття спадщини та не підтверджується факт реєстрації місця проживання разом із спадкодавцем.

Ухвалою від 03.06.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою заяву підтримала та просила її задовольнити.

Представники Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, 21.07.2025 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, дослідивши письмові докази, давши їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати заявника ОСОБА_3 14.02.1973 року розірвала шлюб з батьком позивача та після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно дошлюбне прізвище " ОСОБА_4 ", що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 16.03.1979 року серія НОМЕР_1 . 29.06.1979 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на " ОСОБА_7 ", що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу від 29.06.1979 року, серія НОМЕР_2 . В період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_6 приватизували квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 06.07.1999 року. Після смерті ОСОБА_6 спадщину отримала мати заявника ОСОБА_2 та дочка померлого ОСОБА_8 . Спадщина складалась з 1/2 частки квартири та відповідно, спадкоємцям видано свідоцтво про право на спадщину за законом - ОСОБА_2 на 1/4 частку квартири та ОСОБА_8 також на 1/4 частку квартири. з 2023 року заявник ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 . 15.05.2025 року заявник звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріуса четвертої Дніпровської нотаріальної контори Писарєвої Н.С. було відмовлено, оскільки заявником було пропущено термін на прийняття спадщини та не підтверджується факт реєстрації місця проживання разом із спадкодавцем.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили спільне проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 з 2023 року і до смерті останньої.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Окрім того, згідно ч.2ст. 315ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зіст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

При цьому, згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та інший вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 року виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Згідно з пп.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

П.п 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7від 30 травня 2008 року визначено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів.

Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, факт постійного проживання заявниці разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в помешканні померлої, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Зокрема, такий факт в судовому засіданні підтвердили також свідки: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки.

Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне заявнику для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Керуючись ст.ст.12,13,81,223,229,247,258,259,263-265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Дніпровська міська рада: про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , як на час відкриття спадщини за законом після смерті матері - ОСОБА_2 і до відкриття спадщини з 2023 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст буде складено 18.09.2025 року

Суддя І.Я. Дребот