Справа № 718/2863/25
Номер провадження 2-о/718/235/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23.10.2025 року м. Кіцмань Чернівецька область

Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області Масюк Л.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інтереси яких представляє ОСОБА_3 , зацікавлена особа: Управління Державної Міграційної Служби у Чернівецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

Представник заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адвокат Андроник Б.В., звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з заявою у якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с.Витилівка Кіцманського (Чернівецького) району Чернівецької області, була громадянкою СРСР та постійно проживала на території України до та станом на момент 24.08.1991 року, а також на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991 року) та встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с.Витилівка Кіцманського (Чернівецького) району Чернівецької області був громадянином СРСР постійно проживав у неповнолітньому віці на території України до та станом на момент 24.08.1991 року, а також на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991 року).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду головуючій судді Масюк Л.О.

Ознайомившись з формою та змістом заяви, встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Пунктом 5 ч.3 ст.175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду, а тому заява повинна відповідати вимогам статей 175,177,318 ЦПК України.

У заяві представник заявників адвокат Андроник Б.В. вказує про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з народження будучи громадянами СРСР постійно проживали в Україні, при цьому в заяві відсутній виклад обставин, якими заявники обґрунтовують свої вимоги та посилання на докази, що підтверджували би факти, які просять встановити заявники, зокрема щодо місця реєстрації, проживання останніх.

Із поданої заяви про встановлення факту постійного проживання на території України вбачається, що встановлення цього факту має для заявників юридичне значення, оскільки надає можливість встановлення їхньої належності до громадянства України та оформлення національного паспорта громадянина України.

Однак, у заяві відсутні посилання щодо звернення заявників до ДМС України з метою отримання паспорта громадянина України та отримання ними обґрунтованої відповіді. Крім того зі змісту заяви не вбачається інформації щодо наявності чи відсутності у заявників громадянства іншої держави.

Разом із тим, всупереч п.2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві не зазначено причин неможливості одержання документів, що посвідчують відповідні факти, та не додано доказів неможливості їх одержання.

Так, відповідно до п.8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента Українивід 27 червня 2006 року № 588/2006) для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 ЗУ «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка

територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Суд звертає увагу заявників на положення п.п.43-44 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 р. №302 (далі Порядок №302), ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та п.п. 20, 33, 34 Порядку розгляду заяв про визнання особою без громадянства, затвердженого постановою КМУ від 24.03.2021 р. №317 (далі Порядок №317).

Цими положеннями передбачено, що встановлення особи це процедура, яку проводять співробітники ДМС в межах процедури видачі паспорта громадянина України та розгляду заяви про визнання особою без громадянства, за умови відсутності документів, які дозволяють впевнитися в особі заявника, та неможливості ідентифікації особи, метою якої є ототожнення особи заявника із заявленими ідентифікаційними даними та видачі документа, що посвідчує особу.

За результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту державної реєстрації народження, а також перевірки факту належності особи до громадянства України працівником територіального підрозділу ДМС складається висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС або його заступником (п. 44 Порядку №302).

В тоже час, матеріали даної заяви не містять даних про те, що заявники скористалась передбаченим законом порядком для встановлення їх особи і отримання паспорта громадянина України, а тому застосування положення частини 2 статті 315 ЦПК України для встановлення відповідного факту судом неможливе. Як наслідок без встановлення особи заявників неможливим є і встановлення факту їх постійного проживання на території України.

Враховуючи наведені вище недоліки заяви, вважаю за необхідне надати заявникам строк для усунення вказаних недоліків у спосіб подання суду заяви в новій редакції із наведенням причин неможливості одержання заявниками паспорта громадянина України в порядку, визначеному чинним законодавством України, із долученням належних доказів такої неможливості, наданих уповноваженими органами Державної міграційної служби.

Крім того, відповідно до ч. 4 с. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В порушення вказаних вимог, заявниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не долучено до справи доказ сплати в повній мірі судового збору у встановлених порядку та розмірі відповідно до кількості заявлених вимог.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674 - VI.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з приписами частин 1, 2 статті 9 Закону "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу (відповідно до частини 1 статті 6 Закону "Про судовий збір").

Відповідно до п.п.4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», а саме за подання заяв у справах окремого провадження фізичною особою має бути сплачений судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір має бути сплачений за місцем розгляду справи та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України.

Виходячи з того, що заявниками заявлено дві вимоги, а саме: встановлення факту, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с.Витилівка Кіцманського (Чернівецького) району Чернівецької області, була громадянкою СРСР та постійно проживала на території України до та станом на момент 24.08.1991 року, а також на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991 року) та встановлення факту, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с.Витилівка Кіцманського (Чернівецького) району Чернівецької області був громадянином СРСР постійно проживав у неповнолітньому віці на території України до та станом на момент 24.08.1991 року, а також на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991 року), а сплачено судовий збір тільки за одну вимогу в сумі 605,60 грн., то судовий збір повинен бути сплачений ще й в сумі 605,60 грн.

Таким чином, заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 175-177 ЦПК України.

Частиною першою статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням наведеного, заяву слід залишити без руху та надати заявникам час на усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з моменту отримання цієї ухвали.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. ст.175-177,185,260,353 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокат Андроник Богдан Васильович, зацікавлена особа: Управління Державної Міграційної Служби у Чернівецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявникам пятиденний строк для усунення вказаних недоліків, який рахувати з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити заявникам, що у разі не усунення недоліків в зазначений строк заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її підписання. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Кіцманського

районного суду: Масюк Л.О.