Номер провадження: 22-ц/813/418/25
Справа № 947/3697/23
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області: Вельков Олег Віталійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу адвоката Цимбал Сергія Юрійовича, який діє від імені ОСОБА_4

на додаткове рішення Київського районного суду м.Одеси від 26 квітня 2023 року

за заявою представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Цимбал Сергія Юрійовича про розподіл судових витрат, подану в межах розгляду цивільної справи № 947/3697/23 ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області: Бельков Олег Віталійович, про зняття арешту з майна

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 947/3697/23 ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області: Бельков Олег Віталійович, про зняття арешту з майна.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2023 у справі № 947/3697/23 у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області: Бельков Олег Віталійович, про зняття арешту з майна - відмовлено.

Короткий зміст вимог

31.03.2023 року представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Цимбал Сергій Юрійович звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат, в якій просив суд ухвалити додаткове рішення у справі № 947/3697/23, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень компенсації витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Додатковим Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.04.2023 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Цимбал Сергія Юрійовича про розподіл судових витрат, подану в межах розгляду цивільної справи № 947/3697/23 ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області: Бельков Олег Віталійович, про зняття арешту з майна - відмовлено.

Додаткове рішення обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 не надано документів, що свідчать про оплату наданих послуг, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що вона дійсно понесла витрати на правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, адвоката Цимбал С.Ю., який діє від імені ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, ухвалити нове рішення у справі № 947/3697/23, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 15000 гривень компенсації витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник вважає помилковими тлумачення судом першої інстанції положень ч. 2 ст. 137 ЦПК України та ч. 8 ст. 141 ЦПК України та як наслідок ухвалення рішення, щодо відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі, акцентується увага на тому, що 11.01.2022 року між адвокатом Цимбалом С.Ю. та ОСОБА_4 укладено договір про надання правової допомоги, і відповідно до п. 5 цього договору за надання правової допомоги Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар, розмір якого сторони погоджують окремою угодою. 28.02.2023 року між вищезазначеними особами було укладено додаток № 2 до договору про надання правової допомоги від 11.01.2022 року, і у п. 2.1 цього додатку до договору за надання правничої допомоги у суді першої інстанції сторони погодили фіксований гонорар у сумі 15000 грн. А також, окремо у п. 4 додатку № 2 погодили порядок сплати гонорару, а саме Клієнт сплачує суму, вказану в Акті приймання-передачі наданих послуг протягом 30 календарних дні з дня набрання рішення суду першої інстанції законної сили.

З посиланням на правові висновки Верховного суду та висновки ЄСПЛ, скаржник наголошує, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі витрати, оплата яких буде здійснена у майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

Окремо звертається увага суду, що відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України позивач ОСОБА_1 не подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, хоча 27.03.2023 року на його адресу направлялась заява про ухвалення додаткового рішення з додатками, докази яких містяться в матеріалах справи.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Рух справи

25.04.2023 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга адвоката Цимбал Сергія Юрійовича, який діє від імені ОСОБА_4 , на додаткове рішення Київського районного суду м.Одеси від 26 квітня 2023 року, за заявою представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Цимбал Сергія Юрійовича про розподіл судових витрат, подану в межах розгляду цивільної справи № 947/3697/23 ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області: Бельков Олег Віталійович, про зняття арешту з майна.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 25.04.2023 року, для розгляду справи визначено склад суду, а саме: головуючий суддя: ОСОБА_6 , судді учасники колегії: орловська Н.В., Пузанова Л.В.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.05.2023 року за апеляційною скаргою адвоката Цимбал Сергія Юрійовича, який діє від імені ОСОБА_4 відкрито апеляційне провадження.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 567/0/15-23 від 30.05.2023 дострокове припинено відрядження судді ОСОБА_6 , та її відраховано зі штату Одеського апеляційного суду.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2023 року, головуючим суддею по справі визначено Карташова О.Ю.

Відповідно до розпорядження № 6252 від 21.06.2023 року, здійснено заміну суддів учасників колегії, оскільки судді Пузанова Л.В., Орловська Н.В. відраховані зі штату Одеського апеляційного суду, у зв`язку з достроковим припиненням відрядження.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2023 року, до складу учасників колегії по справі визначено суддів Стахову Н.В., Коновалову В.А.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.06.2023 року визнано підготовку справи до апеляційного розгляду закінченою, справу призначено до розгляду.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 2518/0/15-24 від 20.08.2024 року суддю Стахову Н.В. звільнено, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2024 року суддю Стахову Н.В. замінено на суддю Кострицького В.В..

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Учасники у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомляли, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направляли.

Від адвоката Цимбал С.Ю. який діє в інтересах ОСОБА_4 надійшла заява про здійснення розгляду справи без участі апелянта та її адвоката, вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримують в повному обсязі.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні.

Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 947/3697/23 ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області: Бельков Олег Віталійович, про зняття арешту з майна.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2023 у справі № 947/3697/23 у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області: Бельков Олег Віталійович, про зняття арешту з майна відмовлено.

У відзиві який надійшов на адресу суду 08.03.2023 року відповідачем повідомлено суд, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 15000 грн, витрати на професійну правничу допомогу.

31.03.2023 року представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Цимбал Сергій Юрійович звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат.

11.01.2022 року між адвокатом Цимбалом С.Ю. та ОСОБА_4 укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до додатку № 2 від 28.02.2023 року до договору про надання правової допомоги від 11.01.2022 року, у суді першої інстанції гонорар становить 15000 грн.

Відповідно до Акта приймання - передачі наданої правничої (правової) допомоги в рамках Додатку № 2 від 28.02.2023 року до договору про надання правової допомоги від 11.01.2022 року, вартість наданих адвокатом послуг у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області: Бельков Олег Віталійович, про зняття арешту з майна складає 15000 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

У ЦПК України (Цивільному процесуальному кодексі) питання розподілу судових витрат між сторонами врегульовано статтею 141 ЦПК України.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні заяви сторони відповідачів, суд першої інстанції зазначив, що не надано документів, що свідчать про оплату наданих послуг, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що вона дійсно понесла витрати на правничу допомогу.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції.

Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Питання стягнення судових витрат неодноразово було предметом дослідження Верховного Суду, у зв`язку з чим судом була напрацьована численна судова практика.

Зокрема Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2022 року у справі №128/1326/18 зробив наступні висновки, зазначивши:

«У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися».

Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-п /провадження № 14-382цс191, в якому було звернуто увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постановах від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та від 26 травня 2020 року справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 44217св18).

Вказана правова позиція однозначно застосована Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 19.05.2021 року у справі №754/12116/18, у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 02 вересня 2020 року у справі №329/766/18, та Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 26.06.2019 року у справі №813/481/18 та в постанові від 21.01.2021 року у справі № 280/2635/20.

В постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20 касаційний суд зробив наступні висновки: «Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правничу допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановленні процесуальним законодавством.

Зважаючи на правові висновки Верховного Суду, апеляційним судом не може бути враховано обґрунтування суду першої інстанції про те, що заявником не надано доказів на підтвердження фактичної сплати коштів на оплату гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оскільки такі витрати за надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи лише мають бути сплачені.

Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача до суду першої інстанції були подані належним чином засвідчені копії наступних документів: копія договору про надання правничої допомоги від 11.01.2022 року; Додаток № 2 від 28.02.2023 року до договору про надання правової допомоги, відповідно до якої гонорар адвоката Цимбал С.Ю. на надання правової допомоги по цій справі становить 15 000 грн; акт приймання-передачі виконаних робіт від 21.03.2023 року; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії № 2270 від 31.07.2012; копія ордеру на надання правничої допомоги серія ВН №1230577.

Крім того, у Рішенні по справі «Белоусов проти України» (Заява №4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені:

«115. Суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, пан Вущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважав витрати «фактично понесеними».

Такий же висновок ЄСПЛ викладений у рішенні по справі «Савін проти України» (Заяви №34725/08):

«96. Суд зазначає, що, хоча заявник ще не оплатив адвокатські послуги, він зобов`язаний оплатити їх відповідно до договірних зобов`язань. Як вбачається з матеріалів справи, пан Крістенко представляв заявника протягом усього провадження у Суді, а тому мас право вимагати оплати його послуг за договором. Відповідно Суд вважає ці витрати «фактичними».

У постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15 вказано «чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості».

Суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув, чим допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, колегія суддів приходить висновку, що відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції дійсно були понесені судові витрати на правничу допомогу адвоката Цимбал Сергія Юрійовича.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Апеляційний суд враховує, що позивачем не було подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, проте під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Так, з урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, колегія суддів вважає, що зазначені представником ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн є недостатньо обґрунтованими та завищеними.

Наголошується, що критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям.

Враховуючи, що судові засідання у справі не проводились, її розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Тобто, обсяг наданої представником відповідача правничої допомоги фактично обмежується складанням відзиву на позовну заяву.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, та враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, судова колегія вважає, що на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 5 000 грн.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасуванню додаткового рішення суду першої інстанції з ухваленням по справі нового судуового рішення з заявлених вимог.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , який діє від імені ОСОБА_4 задовольнити частково.

Додаткове рішення Київського районного суду міста Одеси від 26 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове, про часткове задоволення вимог про відшкодування витрати на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 5000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький