Єдиний унікальний номер № 333/2727/25
Провадження № 2/333/4960/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретарки судового засідання Пузанової А.В., розглянувши в судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини, посилаючись на те, що 31.08.2024 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис за № 477. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька, ОСОБА_3 , яка проживає з позивачкою, та перебуває на повному її утриманні.

Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені наприкінці лютого 2025 року і зараз в Комунарському районному суді м. Запоріжжя у судді Стоматова Е. Г. перебуває на розгляді позовна заява до відповідача про розірвання шлюбу по справі № 333/2560/25, провадження № 2/333/2540/25. Позивач не працює, доглядає дитину до 3-х років, крім соціальної допомоги, інших прибутків не має, матеріально не забезпечена, потребує допомоги. Відповідач військовослужбовець НОМЕР_1 окремого інженерного батальону, в/ч НОМЕР_2 , отримує грошове зебезпечення, інших аліментних зобов`язань не має і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки та кошти на її утримання до досягнення донькою ОСОБА_4 3-х років.

На цей час з відповідачем припинені шлюбні стосунки, проживають окремо і тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з заявою до суду, а також на своє утримання у в розмірі від усіх видів його доходу щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку.

17.06.2025 заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

21.07.2025 до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 17.06.2025.

29.08.2025 до суду надійшли заперечення позивачки на заяву про перегляд заочного рішення, в яких зазначила, що після народження доньки стан її здоров`я значно погіршився, та через відсутність фінансової підтримки, не мала змоги вчасно пройти медичні обстеження. Зазначила, що вона проживає разом з батьками, донькою та молодшим братом, не працює, отримує 860 грн. соціальної допомоги, інших прибутків не має, тому потребує матеріальної допомоги з боку колишнього чоловіка у розмірі частини від усіх видів його доходу до досягнення донькою трьох років. Несе значні витрати на своє лікування. Відповідач має можливість надавати таку допомогу, оскільки з квітня 2025 року отримує грошову компенсацію за віднайом житлового приміщення, отримує як військовослужбовець продовольче, речове, медичне, психологічне та соціальне забезпечення.

08.09.2025 ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя заочне рішення скасовано, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

07.10.2025 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 , в якому останній вказав, що визнає позовні вимоги ОСОБА_1 частково, просить зменшити розмір аліментів на утримання матері дитини до досягнення нею трирічного віку, оскільки він проходить військову службу та отримує єдиний дохід це грошове забезпечення військовослужбовця, іншого додаткового доходу немає. Він винаймає житло, сплачує комунальні послуги, купує їжу, одяг, медикаменти та додаткову військову амуніцію. Крім того, з моменту народження дитини ним в добровільному порядку сплачувалися кошти на утримання дитини. Купував дитячі речі, ліжко. Неодноразово намагався домовитись з позивачкою щодо сплати аліментів в добровільному порядку, на що отримав відмову.

У судове засідання позивач не з`явилась, про час і місце судового розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, відзив підтримав з підстав, зазначених у ньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони з 31.08.2024 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис за № 477. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнью доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з позивачкою відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 04.02.2025.

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (актовий запис № 554).

Позивачка проживає разом із донькою, батьками та меншим братом, що підтверджується довідкою 06.4-27/18146 від 15.08.2025 виданою головним спеціалістом ВД та РФО управління у сфері державної реєстрації ДАП Запорізької міської ради О. Лауфер.

Згідно довідок ТОВ «МЕДИКЛІНІК» отримувала медичні послуги у вказаному закладі на загальну суму 2401,30 грн.

Згідно фіскального чеку ТОВ «Медичний центр «ЮНІМЕД» ОСОБА_1 сплатила 2300 грн. за магнітно-резонансну томографію.

Згідно фіскальний чеків на загальну суму 940,50 грн. ОСОБА_1 отримала консультацію невропатолога.

Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 останньому нараховано заробітну плату за період з січня по червень 2025 року у розмірі 127975,50 грн. без податку з доходів фізичних осіб. Крім того, йому нараховані інші види нарахувань, в які входить матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова компенсація за піднайом житла, додаткова винагорода на період дії військового стану на загальну суму 113352,51 грн.

Згідно договору оренди житлового приміщення від 15.06.2025 року ОСОБА_2 несе витрати за оренду квартири в розмірі 6000 грн.

Починаючи з вересня 2024 по січень 2025, відповідачем ОСОБА_2 здійснені перекази грошових коштів на ім`я ОСОБА_1 на загальну суму 18000 грн.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2, 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Частиною 2 ст. 247 СК України визначено, що встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 9 статті 7 СК України встановлено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Позивачка просить стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі однієї тверті від усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача на користь позивачки, водночас, виходячи із засад розумності, вважає обґрунтованими аліменти у розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно.

Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, слід зазначити наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, регулюються ст. ст.75,84 СК України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №712/4702/19).

Відповідно до ч. 2ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті84та статей86і88цьогоКодексу.

Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно зі ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

В постанові Верховного Суду по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостоїстатті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до ч. 1ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Спільна дитина позивача та відповідача, а саме донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не досягла трирічного віку, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, отримує дохід, грошове забезпечення як військовослужбовець, має задовільний стан здоров`я, на утриманні непрацездатних осіб не має, аліменти нікому не сплачує.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини частково та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З позовної заяви вбачається, що відповідач в добровільному порядку кошти на утримання малолітньої доньки, починаючи з лютого 2025 року позивачу не надає.

При цьому, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, хронічними хворобами не страждає, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не знаходиться, інвалідом не являється, на користь інших осіб аліменти не сплачує, оскільки жодних належних та допустимих доказів на спростування вищевикладених обставин суду не надано та відповідачем ОСОБА_2 не зазначено, тому суд вважає, що останній, на теперішній час, має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення доньою ОСОБА_4 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно доч. 1 ст. 79 та ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із вхідним штампом Комунарського районного суду міста Запоріжжя позивач звернулася до суду із позовною заявою 31.03.2025. Таким чином, з огляду на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання дитини та позивача потрібно стягувати з відповідача, починаючи з вказаної дати.

Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

12.09.2025 постановою державного виконавця Новомиколаївського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про закінчення виконавчого провадження, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави згідно платіжної інструкції № 8181 від 11.09.2025.

Керуючись ст. ст.2, 4, 12, 13, 81, 82, 258-259, 263-265, 268, 272,273, 354-355, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 березня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 31 березня 2025 року до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Ю.Р. Піх