Справа № 944/192/25
Провадження №2/944/930/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Колтуна Ю.М.

з участю секретаря Корабель С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа -виконавчий комітет Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області як орган опіки і піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_2 , який 02.01.2019 було розірвано рішенням Яворівського районного суду Львівської області у справі № 460/1291/18. За час шлюбу у них народилося троє дітей - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 жодного разу не телефонував до дітей та не бачився з ними з моменту розірвання шлюбу з їх матір`ю. Також, при проханні допомогти дітям фінансово, було отримано повідомлення у месенджері, щоб залишили його в спокою і не телефонували йому з приводу дітей. Відповідач фактично ухилився від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, він не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, байдужий до їх здоров`я, не бере участі у вихованні, не цікавиться їхнім навчанням та життям в цілому, не допомагає матеріально.

Оскільки відповідач самоусунувся від виховання своїх дітей, не бажає нести відповідальність і виконувати батьківські обов`язки, позивач була змушена звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою судді від 14.01.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

10.06.2025 представником служби у справах дітей Яворівської міської ради Львівської області надано суду висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача.

16.10.2025 проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справа наявна заява її представника адвоката Чорнія І.А. про розгляд справи без участі сторони позивача. Заявлений позов підтримує та просить його задовольнити. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечує.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив та клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області, як органу опіки і піклування, до суду не прибув, надала клопотання про розгляд справи за їх відсутності, при ухваленні рішення просив врахувати висновок органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дітей.

На підставі ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечувала позивач.

При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Зважаючи, що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч. 5ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Згідно зі ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його неповнолітніх дітей, позивач посилається, зокрема на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_7 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Яворівського районного суду Львівської області у справі № 460/1291/18 від 02.01.2019- розірвано.

Від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 08.04.2011, син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14.05.2012 та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 03.10.2017.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 30.12.2024 виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №444.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є бабусею малолітніх дітей та матір`ю ОСОБА_3 , дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_5 виданого 11.10.1990 Сарнівською сільською радою Яворівського району Львівської обалсті.

Діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проживають разом з бабусею ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області, складеною 09.01.2025 за №12.

З характеристик виданих Любинським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Яворівської міської ради Львівської області на учнів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , встановлено, що мама дітей ОСОБА_3 приділяла велику увагу здоровю, вихованню та навчанню дітей. Після смерті метрі навчанням дітей цікавиться бабуся ОСОБА_1 .

За висновком затвердженим рішенням виконавчого комітету Яворівської міської радиЯворського району Львівської області №181 від 30.05.2025 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , наявним у матеріалах справи, встановлено, що виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Також, у висновку органу опіки та піклування, з поміж іншого, зазначено, що батько дітей - ОСОБА_2 , проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує. Починаючи з 2019 року повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні, навчанні дітей не приймає, не піклується і не цікавиться про їх здоров`я, фізичний, духовний розвиток та життя в цілому, не допомагає матеріально, будь-які відносини батька із дітьми взагалі відсутні. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини було заслухано думку малолітніх дітей, які повідомили, що не бажають бачитися та спілкуватися з батьком, ображені на нього за те, що він їх покинув. На засідання комісії батько дітей не з`явився, проте, членам комісії вдалося у телефонному режимі через додаток Telegram, поспілкуватися з ОСОБА_2 , де він повідомив, що перебуває за кордоном в Бельгії. Зазначив, що не бере жодної участі у вихованні своїх дітей, однак запевняв, що хоче спілкуватися із дітьми. Має нову сім`ю та на утриманні малолітню дитину.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно вимог ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні.

Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві», слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Під час застосування наведених норм права суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70), Верховним Судом у постановах від 26.12.2018, 13.03.2019, 06.05.2020 та 26.01.2022 при розгляді справ № 404/6391/16-ц, № 631/2406/15-ц, №753/2025/19 та №203/3505/19, відповідно до яких ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 лютого 2021 року по справі № 761/10887/17, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Аналізуючи докази по справі суд дійшов висновку, що відповідач по справі самоусунувся від реалізації своїх батьківських прав. Зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як свідоме ухилення ОСОБА_2 від батьківських обов`язків по вихованню його дітей, що передбачене ст.150 СК України. Враховуючи те, що на час розгляду справи, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження зміни поведінки щодо виховання та належного утримання дітей, виходячи з найкращих інтересів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд вважає, що позов цій частині є підставним і обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Окрім того, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21).

За приписами ст.169 СК України, поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

В силу ч.2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181, ст. 184 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи з наведених норм та враховуючи обставини того, що відповідач, будучи працездатним, ухиляється від утримання дітей, а позбавлення батьківських прав не позбавляє його обов`язку утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а тому вимога про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі встановленому законодавством, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Також, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно дост.141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.81,128,141,223,258,259,263-265,280,351-355 ЦПК України, суд,

вирішив:

позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на одну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.01.2025 та до досягнення дітьми повноліття.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Третя особа: виконавчий комітет Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: вул. Львівська 15, м. Яворів, Львівської області, .

Повне рішення суду виготовлене і підписане 16.10.2025.

Суддя Юрій КОЛТУН