Провадження № 2/127/2682/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Сичука М.М.,

за участі секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом Вінницької окружної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, до ОСОБА_1 про про скасування права на нерухоме майно та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Вінницької окружної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки, а саме про усунення перешкоди Вінницькій міській територіальній громаді у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :02:103:0063 шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0846 га з кадастровим номером :02:103:0063, із одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку; зобов`язання ОСОБА_1 повернути Вінницькій міській територіальній громаді в особі Вінницької міської ради земельну ділянку площею 0,0846 га з кадастровим номером :02:103:0063. Просив також стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури судовий збір в сумі 6 056 гривень.

Обґрунтовує позовні вимоги ти, що рішенням Вінницької міської ради від 26.06.2015 № 2203 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано ОСОБА_1 безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 0,0846 га з кадастровим номером :02:103:0063.

На підставі зазначеного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.08.2015 державним реєстратором реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Левчук Іриною Вікторівною за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на вказану земельну ділянку. Номер запису про право власності 10889683, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-01.

Позивач зазначає, що вказана земельна ділянка накладається на ставок «Качатник» та належить до земель водного фонду.

Так, відповідно до державного акта на право постійного користування землею серії ВН, котрий 12.01.1994 зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 4, у користуванні Вінницької рибоводно-меліоративної станції перебувала земельна ділянка площею 22,05 га на території Агрономічної сільської ради, на якій розташований ставок «Качатник».

Рішенням Агрономічної сільської ради від 14.03.1997 погоджено проект зміни меж міста Вінниці та надано згоду на вилучення з меж сільської ради та включення в межу міста Вінниці 141 га земель, у тому числі і земельної ділянки, яка перебувала у користуванні Вінницької рибоводно-меліоративної станції площею 22,1 га, з яких 15,1 га - під водою, 6,3 га - боліт та 0,7 га - під господарськими шляхами.

Також рішенням Вінницької районної ради від 26.07.1997 погоджено пропозиції про включення в межу міста Вінниці земельних ділянок в розмірах по угіддях, згідно з додатком, зокрема і земельну ділянку Вінницької рибоводно-меліоративної станції площею 22,1 га, з яких 15,1 га - під водою, 6,3 га - боліт та 0,7 га - під господарськими шляхами.

Вінницька міська рада рішенням від 22.05.1998 «Про зміну меж міста» погодилась з пропозиціями про включення в межу міста Вінниці земельних ділянок загальною площею 747,4 га відповідно до розробленого проекту межі міста в розмірах і угіддях згідно з додатком, у тому числі і ділянки Вінницької рибоводно-меліоративної станції площею 22,1 га, з яких 15,1 га - під водою, 43 га - боліт та 0,7 га - під господарськими шляхами.

Вінницькою обласною Радою рішенням 16 сесії 3 скликання № 255 також погоджено включення в межі м. Вінниці земельних ділянок загальною площею 774 га відповідно до розробленого проекту встановлення меж міста по землекористувачах, в розмірах і по угіддях згідно з додатком, у тому числі і ділянки Вінницької рибоводно-меліоративної станції площею 22,1 га, з яких 15.1 га - під водою, 6,3 га - боліт та 0,7 га - під господарськими шляхами.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про зміну меж міста Вінниця» від 19.06.2003 в адміністративні межі міста включено 141 та земель Агрономічної сільської ради, у тому числі і ділянка, яка перебувала в користуванні Вінницької рибоводно-меліоративної станції площею 22,1 га, з яких 15,1 га - під водою, 6,3 га - боліт та 0,7 га - під господарськими шляхами.

В свою чергу РС ВАТ «Голуба Нива» як правонаступник Вінницької рибоводно-меліоративної станції звернулось до Вінницької міської ради з листом №б/н про видачу технічного завдання на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку водного фонду орієнтовною площею 22,05 га, яка розташована по Барському шосе, для риборозведення та будівництва гідротехнічних споруд.

Вінницької міською радою 14.03.2008 надано технічне завдання № 204-2 на розробку технічної документації по інвентаризації земель та складанню документів, що посвідчують право на земельну ділянку для потреб водогосподарських підприємств загальною площею 22,05 га, що розташоване по АДРЕСА_1 .

Так, на замовлення РС ВАТ «Голуба Нива» у 2008 році виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що п освідчують право користування землею на умовах оренди для рекреаційного призначення по вул. Барське шосе у м. Вінниці.

Зазначеною документацією відновлено в натурі межу земельної ділянки відповідно до державного акта на право постійного користування землею площею 22,05 га.

За результатами проведених геодезичних вимірювань із врахуванням межі м. Вінниці визначено, що загальна площа ставка «Качатник» в межах м. Вінниці становить 20,9825 га; земельна ділянка площею 0,71 га належить Вінницькому вентральному підприємству електромереж (під опорами ЛЕП 110 КВт) і Управлінню комунального господарства Вінницького міськвиконкому; частина земельної ділянки площею 0,0758 га передана у приватну масність ОСОБА_2 ; частина земельної ділянки площею 0,2817 га ставка «Качатник» не ввійшла в межі м. Вінниці і знаходиться на території Якушинецької сільської ради.

Відповідно до експлікації земельних угідь земельна ділянка ВС ВАТ «Голуба Нива» площею 20,9825 га за основним цільовим призначенням залежить до земель водного фонду, вид використання - для рекреаційного визначення.

Рішенням Вінницької міської ради від 04.07.2008 № 2025 РС ВАТ «Голуба Нива» передано зазначену земельну ділянку площею 20,9825 га у користування терміном на 5 років для рекреаційного призначення, за рахунок земель Вінницької рибоводно-меліоративної станції. Пунктом 15.1 зазначену земельну ділянку віднесено до категорії земель водного фонду.

У подальшому рішенням Вінницької міської ради від 19.09.2008 № 2082 внесено зміни до рішення міської ради від 04.07.2008 в частині зміни терміну користування земельною ділянкою з «5 років» на «25 років».

Рішенням Вінницької міської ради від 29.03.2013 № 1222 Департаменту комунального господарства та благоустрою надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо винесення та встановлення меж прибережно-захисних смуг земель водного фонду річки Вишня та ставу «Поділля» (Вишенського ставка) в районі Барського шосе.

На замовлення Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради ТОВ «Бюро інвентаризації та оцінки земель» розроблено проект землеустрою щодо винесення та встановлення меж прибережно-захисних смуг земель водного фонду річки Вишня та ставу «Поділля» (Вишенського ставка) в районі Барського шосе в межах м. Вінниці.

У пояснювальній записці до проекту землеустрою та експлікації земель зазначено, що загальна площа земель водного фонду прибережної захисної смуги складає 4,9411 га.

Вінницькою міською радою 28.11.2013 прийнято рішення № 1507 про затвердження зазначеного проекту землеустрою (пункт 1) та зобов`язано Департамент комунального господарства та благоустрою надати цей проект на здійснення державної експертизи землевпорядної документації (пункт 2). Також у рішенні зазначено, що воно набуває чинності з моменту отримання позитивного висновку державної експертизи (пункт 3).

У подальшому рішенням Вінницької міської ради від 30.05.2014 № 1729 внесено зміни до рішення міської ради від 28.11.2013 № 1507.

Пункти 2 та 3 рішення № 1507 змінено на: «2. Департаменту архітектури, містобудування та кадастру врахувати дане рішення при здійсненні моніторингу та при розробці містобудівної документації.

Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію міської ради з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природи.»

Рішенням Вінницької міської ради від 27.02.2014 № 1641 ПАТ РСТ «Голуба Нива» надано дозвіл на розроблення технічної документації щодо поділу земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 , за рахунок земель комунальної власності, що перебувають у користуванні ПАТ РСТ «Голуба Нива».

Технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації земель та поділу земельних ділянок у зв`язку зі змінами якісного стану земельних ділянок, їх меж, розміру, складу угідь, що перебувають у користуванні ПАТ РСТ «Голуба Нива» на території Вінницької міської ради по вул. Барське шосе, б/н ум. Вінниця, передбачено поділ земельної ділянки площею 20,9825 га на 7 ділянок: площею 0,5839 га з кадастровим номером :02:103:0008; площею 8,3407 га з кадастровим номером :02:103:0009; площею 8,0242 га з кадастровим номером :02:103:0010; площею 1,1743 га з кадастровим номером :02:103:0011; площею 2,3634 га з кадастровим номером :02:103:0012; площею 0,0889 га з кадастровим номером :02:103:0013; площею 0,2979 га з кадастровим номером :02:103:0014.

У подальшому рішенням Вінницької міської ради від 29.05.2015 № 2164 затверджено технічну документацію щодо інвентаризації земель ПАТ РСТ «Голуба Нива» та поділу земельних ділянок, у зв`язку із змінами якісного стану земельних ділянок, їх меж, розміру, складу угідь по АДРЕСА_2 . Зазначені 7 ділянок віднесено до земель рекреаційного призначення. Також ПАТ РСТ «Голуба Нива» надано дозвіл на розроблення технічної документації щодо поділу земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_2 , площами 8,3407 га, 2,3634 га та 1,1743 га за рахунок земель комунальної власності, що перебувають у користуванні ПАТ РСТ «Голуба Нива».

Того ж дня, рішенням Вінницької міської ради від 29.05.2015 №2175 109 громадянам надано дозволи на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) у АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0,1 га для індивідуального дачного будівництва.

Рішенням Вінницької міської ради від 26.06.2015 № 2206 затверджено технічну документацію щодо поділу земельних ділянок ПАТ РСТ «Голуба Нива» для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення на території Вінницької міської ради по АДРЕСА_2 . Вищезазначені три ділянки (площами 8,3407 га, 2,3634 га, 1,1743 га) поділено на 113 ділянок та віднесено їх до категорії земель рекреаційного призначення з видом використання - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Рішенням Вінницької міської ради від 26.06.2015 № 2203 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_3 громадянам передано у власність земельні ділянки за рахунок земель, які перебували у користуванні ПАТ РСТ «Голуба нива», зокрема земельну ділянку з кадастровим номером :02:103:0063 площею 0,0846 га передано у приватну власність ОСОБА_1 для індивідуального дачного будівництва.

Таким чином земельна ділянка площею 0,0846 га з кадастровим номером :02:103:0063, утворена за результатами поділу ділянки водного фонду площею 22,5 га, на якій розташований ставок «Качатник», незаконно вибула з комунальної власності.

Належність спірної ділянки до земель водного фонду також підтверджена висновком судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою № СЕ-19/102-22/8524 від 27.11.2023, проведеної у межах розслідування кримінального провадження № 0000124, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2016 за фактом порушення правил охорони водного об`єкта заплави річки Вишня у м. Вінниці за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 242 КК України.

Позивач вказує, що у медіа також опубліковано ряд статей та відеосюжетів, що надані Вінницькою міською радою у приватну власність земельні ділянки для будівництва об`єктів рекреаційного призначення фактично знаходяться посеред ставка «Качатник» та що їх власниками здійснюється засипання цього водного об`єкта.

Таким чином, заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам Земельного кодексу країни (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим, крім випадків, передбачених у ст. 59 ЗК України.

За результатами проведеної Вінницьким НДЕКЦ експертизи (висновок з ід 27.11.2023 №СЕ-19/102-22/8524) встановлено, що спірна ділянка:

- повністю накладається на межі ставка «Качатник» загальною площею 22,0507 га згідно Державного акта на право постійного користування землею ВН, зареєстрованого за № 4 від 12.01.1994 р. Схематичний план додається;

- повністю накладається на земельну ділянку площею 21,6954 га, що перебувала в оренді РС ВАТ «Голуба Нива». Схематичний план додається.

Факт належності спірної ділянки до земель водного фонду також підтверджується матеріалами Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування землею на умовах оренди РС ВАТ «Голуба нива» для рекреаційного призначення, складений 7ОВ «Вінницька експертна компанія» у 2008 році.

Так, у зазначеній документації: управлінням містобудування та архітектури Вінницької міської ради лист від 24.03.2008 № 21-1338/04-5) зазначено, що ділянка відноситься до земель водного фонду; управлінням земельних ресурсів у м. Вінниці (лист від 02.04.2008 № 6/10-1909) вказано, що земельну ділянку можна використовувати відповідно до цільового призначення - для потреб водогосподарських підприємств; РС ВАТ «Голуба нива» у заяві від 04.03.2008 зазначало про належність ділянки до земель водного фонду та мету використання - для риборозведення та будівництва гідротехнічних споруд; відповідно до експлікації земельних угідь земельної ділянки РС ВАТ «Голуба Нива» (згідно з Ф № 6-зем) спірна ділянка площею 20,9725 га віднесена до земель водного фонду (у тому числі води - 3,3459 га, болота - 12,0756 га).

Таким чином спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду та не може перебувати у приватній власності фізичних осіб, що і слугувало звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.06.2024 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2025 року було забезпечено позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку площею 0,0846 га з кадастровим номером :02:103:0063, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1

14.08.2025 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Браславця Яна Юрійовича про залишення позовної заяви без руху.

Представник Вінницької обласної прокуратури Кавун О.І. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив від 29.08.2024 року № 15/3-1263вих-24 (т. 2, а.с. 112-134), а також додаткових письмових поясненнях, та просила їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Браславець Я.Ю. позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 26.07.2024 року, а також у додаткових письмових поясненнях.

Представник Вінницької міської ради у судове засідання не з`явився, однак до суду було подано заяву про розгляд справи без участі (т. 2, а.с. 1).

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом установлено, рішенням Вінницької міської ради від 26.06.2015 № 2203 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано ОСОБА_1 безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 0,0846 га з кадастровим номером :02:103:0063

На підставі зазначеного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.08.2015 державним реєстратором реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Левчук Іриною Вікторівною за Лисенко О.О. зареєстровано право приватної власності на вказану земельну ділянку. Номер запису про право власності 10889683, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-01.

Відповідно до державного акта на право постійного користування землею серії ВН, котрий 12.01.1994 зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 4, у користуванні Вінницької рибоводно-меліоративної станції перебувала земельна ділянка площею 22,05 га на території Агрономічної сільської ради, на якій розташований ставок «Качатник».

На підставі рішенням Агрономічної сільської ради від 14.03.1997 погоджено проект зміни меж міста Вінниці та надано згоду на вилучення з меж сільської ради та включення в межу міста Вінниці 141 га земель, у тому числі і земельної ділянки, яка перебувала у користуванні Вінницької рибоводно-меліоративної станції площею 22,1 га, з яких 15,1 га - під водою, 6,3 га - боліт та 0,7 га - під господарськими шляхами.

Також, рішенням Вінницької районної ради від 26.07.1997 погоджено пропозиції про включення в межу міста Вінниці земельних ділянок в розмірах по угіддях, згідно з додатком, зокрема і земельну ділянку Вінницької рибоводно-меліоративної станції площею 22,1 га, з яких 15,1 га - під водою, 6,3 га - боліт та 0,7 га - під господарськими шляхами.

Вінницька міська рада рішенням від 22.05.1998 «Про зміну меж міста» погодилась з пропозиціями про включення в межу міста Вінниці земельних ділянок загальною площею 747,4 га відповідно до розробленого проекту межі міста в розмірах і угіддях згідно з додатком, у тому числі і ділянки Вінницької рибоводно-меліоративної станції площею 22,1 га, з яких 15,1 га - під водою, 43 га - боліт та 0,7 га - під господарськими шляхами.

Вінницькою обласною Радою рішенням 16 сесії 3 скликання № 255 також і погоджено включення в межі м. Вінниці земельних ділянок загальною площею га відповідно до розробленого проекту встановлення меж міста по землекористувачах, в розмірах і по угіддях згідно з додатком, у тому числі і ділянки Вінницької рибоводно-меліоративної станції площею 22,1 га, з яких 15.1 га - під водою, 6,3 га - боліт та 0,7 га - під господарськими шляхами.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про зміну меж міста Вінниця» від 19.06.2003 в адміністративні межі міста включено 141 та земель Агрономічної сільської ради, у тому числі і ділянка, яка перебувала у користуванні Вінницької рибоводно-меліоративної станції площею 22,1 га, з яких 15,1 га - під водою, 6,3 га - боліт та 0,7 га - під господарськими шляхами.

Відповідно до рішення регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області від 30.09.1996 № 867 Вінницька рибоводно-меліоративна станція перетворена у рибоводне сільськогосподарське відкрите акціонерне товариство «Голуба Нива».

В свою чергу РС ВАТ «Голуба Нива» звернулось до Вінницької міської ради з листом №б/н про видачу технічного завдання на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку водного фонду орієнтовною площею 22,05 га, яка розташована по Барському шосе, для риборозведення та будівництва гідротехнічних споруд.

Вінницької міською радою 14.03.2008 надано технічне завдання № 204-2 на розробку технічної документації по інвентаризації земель та складанню документів, що посвідчують право на земельну ділянку для потреб водогосподарських підприємств загальною площею 22,05 га, що розташоване по АДРЕСА_1 .

Так, на замовлення РС ВАТ «Голуба Нива» у 2008 році виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що п освідчують право користування землею на умовах оренди для рекреаційного призначення по вул. Барське шосе у м. Вінниці.

Зазначеною документацією відновлено в натурі межу земельної ділянки відповідно до державного акта на право постійного користування землею площею 22,05 га.

Згідно проведених геодезичних вимірювань із врахуванням межі м. Вінниці визначено, що: загальна площа ставка «Качатник» в межах м. Вінниці становить 2 0.9825 га; земельна ділянка площею 0,71 га належить Вінницькому вентральному підприємству електромереж (під опорами ЛЕП 110 КВт) і Управлінню комунального господарства Вінницького міськвиконкому; частина земельної ділянки площею 0,0758 га передана у приватну масність ОСОБА_2 ; частина земельної ділянки площею 0,2817 га ставка «Качатник» не ввійшла в межі м. Вінниці і знаходиться на території Якушинецької сільської ради.

Відповідно до експлікації земельних угідь земельна ділянка ВС ВАТ «Голуба Нива» площею 20,9825 га за основним цільовим призначенням залежить до земель водного фонду, вид використання - для рекреаційного визначення.

Рішенням Вінницької міської ради від 04.07.2008 № 2025 РС ВАТ «Голуба Нива. передано зазначену земельну ділянку площею 20,9825 га у користування терміном на 5 років для рекреаційного призначення, за рахунок земель Вінницької рибоводно-меліоративної станції. Пунктом 15.1 зазначену земельну ділянку віднесено до категорії земель водного фонду.

У подальшому рішенням Вінницької міської ради від 19.09.2008 № 2082 внесено зміни до рішення міської ради від 04.07.2008 в частині зміни терміну користування земельною ділянкою з «5 років» на «25 років».

Рішенням Вінницької міської ради від 29.03.2013 № 1222 Департаменту комунального господарства та благоустрою надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо винесення та встановлення меж прибережно-захисних смуг земель водного фонду річки Вишня та ставу «Поділля» (Вишенського ставка) в районі Барського шосе.

На замовлення Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради ТОВ «Бюро інвентаризації та оцінки земель» розроблено проект землеустрою щодо винесення та встановлення меж прибережно-захисних смуг земель водного фонду річки Вишня та ставу «Поділля» (Вишенського ставка) в районі Барського шосе в межах м. Вінниці.

У пояснювальній записці до проекту землеустрою та експлікації земель зазначено, що загальна площа земель водного фонду прибережної захисної смуги складає 4,9411 га.

Вінницькою міською радою 28.11.2013 прийнято рішення № 1507 про затвердження зазначеного проекту землеустрою (пункт 1) та зобов`язано Департамент комунального господарства та благоустрою надати цей проект на здійснення державної експертизи землевпорядної документації (пункт 2). Також у рішенні зазначено, що воно набуває чинності з моменту отримання позитивного висновку державної експертизи (пункт 3).

У подальшому рішенням Вінницької міської ради від 30.05.2014 № 1729 внесено зміни до рішення міської ради від 28.11.2013 № 1507.

Пункти 2 та 3 рішення № 1507 змінено на: «2. Департаменту архітектури, містобудування та кадастру врахувати дане рішення при здійсненні моніторингу та при розробці містобудівної документації.

Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію міської ради з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природи.»

Рішенням Вінницької міської ради від 27.02.2014 № 1641 ПАТ РСТ «Голуба Нива» надано дозвіл на розроблення технічної документації щодо поділу земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 , за рахунок земель комунальної власності, що перебувають у користуванні ПАТ РСТ «Голуба Нива».

Технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації земель та поділу земельних ділянок у зв`язку зі змінами якісного стану земельних ділянок, їх меж, розміру, складу угідь, що перебувають у користуванні ПАТ РСТ «Голуба Нива» на території Вінницької міської ради по вул. Барське шосе, б/н ум. Вінниця, передбачено поділ земельної ділянки площею 20,9825 га на 7 ділянок: площею 0,5839 га з кадастровим номером :02:103:0008; площею 8,3407 га з кадастровим номером :02:103:0009; площею 8,0242 га з кадастровим номером :02:103:0010; площею 1,1743 га з кадастровим номером :02:103:0011; площею 2,3634 га з кадастровим номером :02:103:0012; площею 0,0889 га з кадастровим номером :02:103:0013; площею 0,2979 га з кадастровим номером :02:103:0014.

У подальшому рішенням Вінницької міської ради від 29.05.2015 № 2164 затверджено технічну документацію щодо інвентаризації земель ПАТ РСТ «Голуба Нива» та поділу земельних ділянок, у зв`язку із змінами якісного стану земельних ділянок, їх меж, розміру, складу угідь по АДРЕСА_2 .

Зазначені 7 ділянок віднесено до земель рекреаційного призначення. Також ПАТ РСТ «Голуба Нива» надано дозвіл на розроблення технічної документації щодо поділу земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_2 , площами 8,3407 га, 2,3634 га та 1,1743 га за рахунок земель комунальної власності, що перебувають у користуванні ПАТ РСТ «Голуба Нива».

Також на підставі рішення Вінницької міської ради від 29.05.2015 №2175, 109 громадянам надано дозволи на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) у АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0,1 га для індивідуального дачного будівництва.

Рішенням Вінницької міської ради від 26.06.2015 № 2206 затверджено технічну документацію щодо поділу земельних ділянок ПАТ РСТ «Голуба Нива» для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення на території Вінницької міської ради по АДРЕСА_2 . Вищезазначені три ділянки (площами 8,3407 га, 2,3634 га, 1,1743 га) поділено на 113 ділянок та віднесено їх до категорії земель рекреаційного призначення з видом використання - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Рішенням Вінницької міської ради від 26.06.2015 № 2203 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_3 громадянам передано у власність земельні ділянки за рахунок земель, які перебували у користуванні ПАТ РСТ «Голуба нива», зокрема земельну ділянку з кадастровим номером :02:103:0063 площею 0,0846 га передано у приватну власність ОСОБА_1 для індивідуального дачного будівництва.

Таким чином земельна ділянка площею 0,0846 га з кадастровим номером :02:103:0063, утворена за результатами поділу ділянки водного фонду площею 22,5 га, на якій розташований ставок «Качатник», незаконно вибула з комунальної власності.

З огляду на цільове призначення земельної ділянки, як ділянки водного фонду позивач вважає, що ОСОБА_1 протиправно набула право приватної власності на неї для індивідуального дачного будівництва.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, прокурор з посиланням на висновки Верховного Суду та ст. 391 ЦК України, ч. 2 ст. 152 ЗК України просив розглядати позов, як негаторний та усунути перешкоди Вінницькій міській територіальній громаді у здійсненні права користування та розпорядження спірною земельною ділянкою водного фонду, шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 із одночасним припинення її права власності на дану земельну ділянку, а також зобов`язати ОСОБА_1 повернути Вінницькій міській територіальній громаді в особі Вінницької міської ради дану земельну ділянку.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України).

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача.

Під час розгляду справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 в справі № 633/408/18).

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись у суд з позовом позивач зазначив фактичні підстави позову (протиправне вибуття землі водного фонду з комунальної власності, зміна категорії земель у порушення законодавства та громадських інтересів; формування земельної ділянки з невідповідним цільовим призначення; недобросовісність дій ОСОБА_1 щодо реєстрації права приватної власності на землю водного фонду (обмежену в обороті землю); правові підстави позову (статті 19, 20, 21, 58-61, 83, 118, 152, 186-1 ЗК України, статті 88-90 Водного кодексу України, статтю 391 ЦК України); предмет позову (про усунення перешкоди Вінницькій міській територіальній громаді у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :02:103:0063 шляхом: скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0846 га з кадастровим - мером :02:103:0063, із одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку; зобов`язання ОСОБА_1 повернути Вінницькій міській територіальній громаді в особі Вінницької міської ради земельну ділянку площею 0,0846 га з кадастровим номером :02:103:0063).

Суд приходить до висновку, що судовими рішеннями в подібних правовідносинах є такі рішення, де подібними є (1) предмети спору, (2) підстави позову, (3) зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце (4) однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (аналогічна позиція викладена у постановах ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц, від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16, від 20.06.2018 у справі № 755/7957/16-ц, від 26.06.2018 у справі № 2/1712/783/2011, від 26.06.2018 у справі№ 727/1256/16-ц, від 04.07.2018 у справі № 522/2732/16-ц).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5.09.2019 в справі № 638/2304/17).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 8.11.2023 в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23).

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (див. постанови ВП ВС від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20).

У постанові Верховного Суду від 7.02.2020 у справі № 826/11086/18 визначено, що повноваження суду щодо визначення меж розгляду справи є субсидіарними та не можуть змінювати предмет і підстави спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Таким чином, принцип стабільності є визначальним щодо можливості виходу за межі позовних вимог.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції першочергово з`ясувавши предмет позову, який кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема, у статті 16 ЦК України та приходить до висновку про відмову у задоволені позову саме у зв`язку із неправильно обраним способом захисту незалежно від інших встановлених судом обставин.

Досліджуючи правильність обраного позивачем способу захисту прав та інтересів суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісового фонду; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (частини перша та друга статті 20 ЗК України).

Землі водного фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.

Згідно ст.1 Водного Кодексу України, водний об`єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал (крім каналу на зрошувальних і осушувальних системах), а також водоносний горизонт).

Згідно ст. 3 ВК України усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд.

Земельні відносини, що виникають при використанні вод, регулюються ЗК України, а також нормативно-правовими актами про водний фонд, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (частина друга статті 3 ЗК України).

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначав, що протиправно набувши право власності на спірну земельну ділянку, яка у відповідності до вимог п. «д» ч. 4 ст. 84 ЗК України не може передаватися у приватну власність, відповідач тим самим створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню власником користування чи розпорядження своїм майном.

Вирішуючи питання способу захисту порушеного права у даному спорі, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.05.2025 року у справі № 918/938/23 , у яких суд зазначив, що Велика Палата Верховного Суду послідовно дотримується позиції, що у випадках, коли в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак земельних ділянок особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що набуття приватної власності на них є неможливим в принципі, то ані наявність державної реєстрації права власності за порушником, ані фізичне зайняття ним земельної ділянки не призводять до заволодіння порушником такою ділянкою. У таких випадках порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади слід розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням власника володіння. Належним способом захисту прав власника у цих випадках є негаторний позов (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021у справі№359/3373/16-ц).

Однак, правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає в тому, що ані наявність державної реєстрації права власності за порушником, ані фізичне зайняття ним земельної ділянки не призводять до заволодіння порушником такою ділянкою за наявності одночасно двох умов: 1) знаходження земельної ділянки у приватній власності не допускається в силу закону; 2) наявність зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак земельних ділянок, в силу яких особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що набуття приватної власності на них є неможливим в принципі.

Якщо ж хоча б одна з зазначених умов не дотримана, то наявність державної реєстрації права власності за порушником свідчить про заволодіння ним земельною ділянкою за принципом реєстраційного підтвердження володіння.

Зважаючи, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею від 12.01.1994 року виданого Вінницькій рибовідно-меліоративній станції, земельна ділянка, відповідно до рішення Ради Міністрів Української РСР від 26.10.1991 року № 655-р надавалася для будівництва господарського центру, за рішеннями Вінницької міської ради земельні ділянки були віднесені до земель рекреаційного призначення з видом використання для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, далі передані у власність громадян, як землі для індивідуального дачного будівництва, частина земельних ділянок, переданих у власність громадян були засипані будівельним сміттям, у зв`язку з чим візуально не відповідали землям водного фонду, колегія суддів приходить висновку, що при заявлені вимог про повернення спірної земельної ділянки не була виконана умова наявність зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак, в силу яких особа, проявивши розумну обачність, могла і повинна була знати про те, що набуття приватної власності на землі водного фонду є неможливим в принципі.

Суд зауважує, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду.

Питання розмежування віндикаційного та негаторного позовів неодноразово висвітлювалось у постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4.07.2018 в справі№ 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) зокрема, в пункті 39 зазначено, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду; в пункті 89 зазначено, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 в справі№ 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) уточнено цей висновок та зазначено, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.

Отже, віндикаційний і негаторний позови є взаємовиключними. При цьому одна з умов застосування як віндикаційного, так і негаторного позову - відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів захисту.

Виходячи з викладеного, особа, за якою зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості- земельну ділянку, за принципом реєстраційного підтвердження володіння є володільцем такого об`єкта; натомість держава або територіальна громада, за якими не зареєстроване право власності на такий об`єкт, не є його володільцем. Тому в цьому разі права держави або територіальної громади, які вважають себе власниками такого об`єкта, не можуть захищатися негаторним позовом, оскільки це є позов володіючого власника до неволодіючого невласника. Отже, належному способу захисту у таких випадках відповідає позовна вимога про витребування об`єкта нерухомого майна з чужого володіння в порядку віндикації.

При цьому рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння є підставою для внесення запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (див., зокрема постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 123), від 14.11. 2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 22.06.2021 у справі №200/606/18 (пункти 63, 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146)) незалежно від того, чи таке витребування відбувається у порядку віндикації (статті 387-388 ЦК України), чи у порядку, визначеному для повернення майна від особи, яка набула його за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (статті 1212 - 1215 ЦК України), чи у порядку примусового виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (провадження № 12-25гс21, пункт 38)).

Як було встановлено судами, рішенням Вінницької міської ради від 26.06.2015 № 2203 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано ОСОБА_1 безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва спірну земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 0,0846 га з кадастровим номером :02:103:0063.

На підставі зазначеного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.08.2015 державним реєстратором реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Левчук Іриною Вікторівною за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на вказану земельну ділянку. Номер запису про право власності 10889683, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-01.

Тобто відповідач є особою, за якою зареєстровано право власності на земельну ділянку, та за принципом реєстраційного підтвердження володіння ОСОБА_1 є володільцем такого майна. Натомість Вінницька міська рада (територіальна громада), за якою не зареєстровано право власності на такий об`єкт, не є його володільцем. Договірні відносини між сторонами щодо спірної земельної ділянки відсутні, адже відповідач набула майно у порядку спадкування від власника, якому дана земельна ділянка була передана на підставі рішення Вінницької міської ради від 26.06.2015 року № 2203, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 та передано у власність громадян земельні ділянки за рахунок земель, що перебували у користуванні ПАТ РСТ «Голуба нива». Звідси належному способу захисту прав у спірних правовідносинах відповідає позовна вимога про витребування нерухомого майна від відповідача, за яким зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості.

Крім того, суд звертає увагу на те, що набув чинності (09.04.2025) Закон України від 12.03.2025 № 4292-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», яким внесено зміни до статей 261, 388, 390, 391 ЦК України.

Так, статтю 391 ЦК України доповнено частиною другою, відповідно до якої, якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу».

Суд зазначає, що позивачем у негаторному позові (стаття 391 ЦК України) є позивач (особа, яка володіє річчю : власник/титульний володілець), а відповідачем (особа, яка своєю протиправною поведінкою створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню власником користування чи розпорядження своїм майном), тоді як сторонами віндикаційного позову (стаття 387, 388 ЦК України) є позивач (власник, який втратив можливість володіння річчю) та відповідач (фактичний володілець майна станом на момент подання позову).

У справі встановлено, що на час звернення першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради з позовом (вх № 50965 від 11.06.2024) до суду, Вінницька міська рада мала статус власника, яка втратила можливість володіння річчю.

За встановлених обставин суд приходить до висновку про теоретичну можливість захисту інтересів держави шляхом пред`явлення позову про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, який прокурором не заявлений.

Відмова позивача від зміни предмету позову у зв`язку зі зміною законодавчого регулювання відповідних правовідносин, що призвело до неефективності раніше обраного способу захисту, може бути підставою для відмови у позові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 5.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц).

Саме віндикаційний позов дозволяє в більшій мірі вирішити питання про втручання у право особи на мирне володіння майном, забезпечує дотримання пропорційності та балансу інтересів, дослідження добросовісності набувача майна, що є важливим для розгляду подібних спорів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18).

З огляду на те, що суд виснує про необхідність захисту інтересів держави шляхом позову про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, який прокурором не заявлений, тобто позивачем обрано невірний спосіб захисту, відтак саме з цих підстав слід відмовити в задоволенні позовних вимог незалежно від інших встановлених судом обставин.

Питання обґрунтованості позовних вимог та належного складу сторін судом не вирішується, оскільки підставою відмови в задоволенні позову є обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови в позові (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 2.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт52)).

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки по суті в позові відмовлено, підстав для стягнення судового збору немає.

Керуючись ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 5, 8, 15, 321, 387, 388, 391 ЦК України, ст. 81, 83, 116, 121 ЗК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задовленні позову Вінницької окружної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, до ОСОБА_1 про скасування права на нерухоме майно та повернення земельної ділянки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники розгляду справи:

Вінницька обласна прокуратура, м. Вінниця, вул. Монастирська, буд. 33; ,

Позивач Вінницька міська рада, м. Вінниця, вул. Соборна, 59; ,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя: