Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/250/25
Провадження № 2/528/288/25
14 жовтня 2025 року м. Гребінка
Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Вітківського М.О.,
при секретарі Коваленко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка без технічної фіксації засобами в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Гребінківської міської ради, Служба у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної у місті ради про збільшення розміру аліментів, позбавлення батьківських прав,
Представник позивача адвокат Чумарний А.І. звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить: збільшити розмір аліментів, стягнутих згідно рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 02.11.2021 року з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь позивача на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми в розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме 22.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_3 , на тверду грошову суму в розмірі 4 500,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку. Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно виховання його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судові витрати стягнути з відповідача.
Позов обґрунтований тим, що відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач не дбає про дитину, не приймає участі у його вихованні та навчанні, він жодним чином не цікавиться подальшою долею, сучасним та майбутнім своєї дитини, не піклується про стан здоров`я дитини, не сплачує аліменти, станом на день подачі позову до суду заборгованість відповідача по аліментам становить 108 250,00 грн.
З моменту розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, відповідач рідко спілкувався з сином, а починаючи з травня місяця 2023 року і по даний час взагалі не спілкується з сином, навіть не телефонує йому. На прохання позивача про надання допомоги у вихованні дитини відповідач ніяк не реагує. Все наведене свідчить про те, що відповідач не бажає брати участь у вихованні дитини, брати на себе відповідальність за життя, здоров`я, розвиток та навчання сина.
Зазначає, що син знаходиться на повному утриманні та вихованні позивача. Позивачем створені всі необхідні умови для його життя, повного і всебічного розвитку та навчання. Між матір`ю та сином панують щирі і добрі стосунки.
Беручи до уваги те, що син не в змозі самостійно захистити свої права, позивач звертається до суду з вимогою про позбавлення батьківських прав відповідача.
Крім того, в зв`язку з погіршенням матеріального становища позивача, просить збільшити розмір аліментів, стягнутих згідно рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 02.11.2021 року з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь позивача на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми в розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме, 22.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_3 , на тверду грошову суму в розмірі 4 500,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку.
Вказує, що розмір витрат на утримання дитини значно зріс у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг. Дитина почала відвідувати дитячий навчальний заклад, що теж потребує витрат. Крім того, для підтримання здоров`я сина в належному стані необхідні кошти для його оздоровлення. Отже, фактично 2 500,00 грн. аліментів на утримання дитини є настільки мізерним, що не покривають четвертої частини усіх витрат, які позивач несе на утримання дитини щомісячно.
Із відповіді № 1186230 від 11.03.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.16).
Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 12.03.2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. (а.с.17-19).
23.04.2025 року представником третьої особи: Служба у справах дітей Гребінківської міської ради Макогон І.П. до матеріалів справи долучено акт обстеження умов проживання від 03.04.2025 позивача ОСОБА_1 (а.с.40).
29.04.2025 року від представника третьої особи: Служба у справах дітей Виконкому Криворізької міської ради Маруніч І. надійшов лист про заміну третьої особи, оскільки Служба у справах дітей Виконкому Криворізької міської ради немає повноважень органу опіки і піклування, тому немає можливості надання відповідного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав. (а.с.45).
15.05.2025 року у зв`язку з неякою відповідача у призначені судові засідання, судом постановлено ухвалу про виклик відповідача у судові засідання шляхом опублікування оголошення про виклик на веб сайті Судова влада України. (а.с.52,53).
09.06.2025 року до суду представником Служби у справах дітей Гребінківської міської ради подано Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого Рішенням Виконавчого комітету Гребінківської міської ради від 05.06.2025 року №138. (а.с.61-64).
22.08.2025 року на адресу суду від представника Служба у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної у місті ради надійшло Рішення Виконкому Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради №411 від 20.08.2025 «Про затвердження висновку доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.95-107).
Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 09.09.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. (а.с.112,113).
У судове засідання 14.10.2025 року представник позивача - адвокат Чумарний А.І., не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення судом заочного рішення.
У судові засідання, призначені на 07.04.2025, 23.04.2025, 15.05.2025, 09.06.2025, 25.06.2025, 31.07.2025, 09.09.2025, 23.09.2025, 14.10.2025 відповідач не з`явився, відзиву не подавав. За останнім відомим місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , судова кореспонденція не отримана, конверти повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Від нього не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи. (а.с.28,48).
Крім того, відповідач викликався до суду шляхом опублікування на офіційному веб-сайті Судової влади України оголошення про виклик до Гребінківського районного суду Полтавської області.
З огляду на положення ст.128 ЦПК України, він вважається таким, що належним чином сповіщений про день і час розгляду справи.
Представник третьої особи: Служби у справах дітей Гребінківської міської ради Макогон І.П., подала суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони третьої особи, при прийнятті рішення по суті покладається на розсуд суду. (а.с.71).
Представник третьої особи: Служби у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної у місті ради Маркова С.А. подала суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони третьої особи, вказала, що до суду поданий висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, який Служба підтримує у повному обсязі, при прийнятті рішення по суті покладається на розсуд суду.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Враховуючи подану заяву позивача про розгляд справи у його відсутність та повторну неявку відповідача в судове засідання, суд розглядає справу з урахуванням положень ч.2 ст.247 ЦПК України.
За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Згідно ухвали суду від 14.10.2025 року суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.
Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 . Батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №47 від 15.05.2019 року (а.с.7).
Заочним Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 02.11.2021 року, шлюб, зареєстрований 15.06.2018 року у Гребінківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №43, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - розірвано. (а.с.8, 8 зворот, 9).
Позивач змінила прізвище в зв`язку з укладенням шлюбу про, що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , що видане Лубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенськом районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №290 від 25.10.2024. (а.с.10)
Із акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 03.04.2025 року, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 вбачається, що в будинку проживає чотири особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Житловий будинок газифікований, із зручностями, вмебльований в достатній кількості. Продукти харчування та одяг в наявності, облаштоване місце для навчання та відпочинку. Для дитини створені належні матеріально-побутові умови для виховання та розвитку. Батько хлопчика ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживає в родині з 2020 року, аліменти на утримання дитини не сплачує, має заборгованість, згоди на реєстрацію місця проживання дитини не надає. Останні 3-4 роки до сина не приїздив, з днем народження вітав сина по телефону. (а.с.40,40 зворот).
09.06.2025 року до суду представником Служби у справах дітей Гребінківської міської ради подано Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого Рішенням Виконавчого комітету Гребінківської міської ради від 05.06.2025 року №138. (а.с.61-64).
Із Висновку вбачається, що представники Служби у справах дітей Гребінківської міської ради намагалися зв`язатись по телефону з батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час телефонної розмови останній повідомив, що наразі не має можливості утримувати та спілкуватись із сином, бо проживає в м. Кривий Ріг. Розповів, що працює на будівництві без укладення трудового договору, аліменти не сплачує. Пообіцяв повідомити адресу свого проживання. В подальшому протягом травня та червня місяців 2025 року на телефонні дзвінки працівників служби не відповідав.
Відповідно до листа Служба у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної у місті ради (Кривий Ріг, Дніпропетровської області) ОСОБА_2 за адресою реєстрації не проживає, під час телефонної розмови відмовився надавати нову адресу, пояснивши, що проживає у своєї дівчини. Після повідомлення йому в телефонній розмові про необхідність розгляду питання щодо доцільності або не доцільності позбавлення його батьківських прав, відносно сина, він не відповідає на телефонні дзвінки та не повідомляє своє фактичне місце проживання.
В зв`язку з наведеним, орган опіки та піклування немає інформації про місце знаходження батька, та не може вислухати його на засіданні чи з`ясувати його думку в інший спосіб, отже, орган опіки та піклування не може надати об`єктивного висновку щодо доцільності чи доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та покладає вирішення питання на розсуд суду.
22.08.2025 року на адресу суду від представника Служба у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної у місті ради надійшло Рішення Виконкому Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради №411 від 20.08.2025 «Про затвердження висновку доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.95-107).
Із поданого до суду Висновку вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 за місцем реєстрації не проживає. Під час відвідування вказаної адреси, фахівцем із соціальної роботи, двері відчинила жінка, яка представилась цивільною дружиною ОСОБА_2 , та повідомила, що останній працює в іншому місті, не бачилися чотири місяці, спілкуються по телефону.
01.07.2025 року відповідач ОСОБА_2 . Службі у справах дітей надав письмове пояснення за допомогою додатку «VIBER» в якому зазначив, що колишня дружина ОСОБА_1 забороняє йому спілкуватися та допомагати сину. Відповідач не згоден з позбавленням його батьківських прав, зазначає, що колишня дружина вийшла заміж і має намір змінити прізвище сину, щоб ОСОБА_2 не бачив сина.
Враховуючи викладене, в інтересах дитини, керуючись ст. 164, 165 СК України, п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зі змінами, враховуючи рішення засідання комісії з питань захисту прав дитини, виконком Довгинцівської районної в місті ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Щодо позовної вимоги про позбавлення батьківських прав
Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.
За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
У відповідності з ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).
Судом встановлено, та підтверджено належними доказами, що відповідач не приймає участь у вихованні та забезпеченні належного рівня життя свого сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, аліменти не сплачує, має борг по сплаті аліментів у розмірі 108 250,00 грн., не виявляє бажання спілкуватися з сином, не надає дозволу на реєстрацію місця проживання дитини.
За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідача слід задовольнити, зважаючи на те, що відповідач байдуже ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, не приділяє належної уваги вихованню дитини, не забезпечує належних умов проживання, не цікавиться її життям та взагалі зник з життя дитини. Відповідач не надав суду доказів, наявності перешкод у здійсненні батьківських обов`язків щодо виховання сина. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню дитини, тому наявні виключні обставини для застосування крайнього заходу впливу на особу, яка не виконує батьківські обов`язки.
Враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що ОСОБА_2 у порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконує батьківські обов`язки, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Щодо позовної вимоги про збільшення розміру аліментів
Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 02.11.2021 у справі № 528/632/21 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 , (номер карткового рахунку одержувача: НОМЕР_5 , ОДЕРЖУВАЧ ОСОБА_4 , код отримувача НОМЕР_4 , установа банку: Полтавське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК, МФО 331467) аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме, 22.06.2021 року, і до досягнення дитиною повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_11 . (а.с.8,9).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Такі ж висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 524/7388/17 (провадження № 61-37490св18), від 11 вересня 2019 року у справі №662/64/18 (провадження № 61-41266св18), від 05 лютого 2020 року у справі № 664/252/19-ц (провадження № 61-20737св19), від 13 лютого 2020 року у справі № 466/4009/18 (провадження № 61-10529св19), від 27 травня 2020 року у справі №128/373/18 (провадження № 61-43813св18).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В обґрунтування позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів позивач зазначає, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 108 250,00 грн.. Вказує, що розмір витрат на утримання дитини значно зріс у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг. Дитина почала відвідувати дитячий навчальний заклад, що теж потребує витрат. Крім того, для підтримання здоров`я сина в належному стані необхідні кошти для його оздоровлення. Отже, фактично 2 500,00 грн. аліментів на утримання дитини є настільки мізерним, що не покривають четвертої частини усіх витрат, які позивач несе на утримання дитини щомісячно.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодного доказу в розумінні ст.76-80 ЦПК України, як на підтвердження розміру доходу, який відповідач отримував на час ухвалення рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 02.11.2021 у справі № 528/632/21, яким було стягнуто аліменти з відповідача, так і на підтвердження розміру доходу, який отримує відповідач на час звернення з цим позовом до суду, клопотання про витребування відповідних доказів стороною позивача до суду також подано не було.

Крім того, стороною позивача до матеріалів справи не долучено жодного доказу про зміну матеріального стану самого позивача, відсутні будь які документи, які б підтверджували, обґрунтованість заявлених вимог.

Отже, з поданих позивачем доказів суд позбавлений можливості зробити обґрунтований висновок про зміну матеріального стану відповідача в бік збільшення. Також матеріали справи не містять доказів погіршення матеріального стану позивача.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів, оскільки позивачем не доведено доказами, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, наявності обставин, передбачених ст. 192 СК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 грн (а.с. 1).

Враховуючи вищезазначене, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у сумі 1 211,20 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Гребінківської міської ради, Служба у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної у місті ради про збільшення розміру аліментів, позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів, стягнутих згідно рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 02.11.2021 року з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь позивача на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми в розмірі 2 500,00 грн щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме, 22.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_3 , на тверду грошову суму в розмірі 4500,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , сплачений судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 00 коп.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей відповідно до ч.6 ст.164 СК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку тобто, роз`яснюється, що апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Складання повного тексту судового рішення відкласти не більше як на десять днів з дня закінчення розгляду справи, і визначити кінцеву дату складення повного судового рішення 24.10.2025 року.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 (місце проживання: АДРЕСА_5 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Третя особа: Служба у справах дітей Гребінківської міської ради Полтавської області, (юридична адреса: 37400 Полтавська область м. Гребінка, провул. О.Припутня, буд. 1).

Третя особа: Служба у справах дітей Виконкому Довгинцівської районної у місті ради, , (місцезнаходження: 50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, шоссе Дніпровське, 11).

Повний текст рішення складено 22.10.2025.

Суддя М. О. Вітківський