Провадження № 2-о/679/67/2025
Справа № 679/1485/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Дмітрієва О.В.,

номер справи 679/1485/25,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нетішин в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

за участю представників учасників справи:

представника заявника - адвоката Козійчука О.І.,

представника заінтересованої особи адвоката Волкова С.В.,

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, де заінтересованою особою зазначив ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 є особою, яка відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала від психологічного насильства, яке вчиняється його колишньою дружиною ОСОБА_2 .

Як зазначено у заяві, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям, їх шлюб розірваний рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 травня 2025 року. Після розірвання шлюбу вони продовжили проживати разом за адресою: АДРЕСА_1 . У шлюбі у них народилось троє дітей, двоє з яких проживають з ними. За час шлюбу вони набули у власність двокімнатну та чотирикімнатну квартири за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 . Звернув увагу заявник, що двокімнатна квартира по АДРЕСА_3 придатна до проживання і ОСОБА_2 має можливість там проживати.

Заявник вказав, що після розірвання шлюбу він зазнає постійного психологічного тиску зі сторони ОСОБА_2 , що негативно впливає на його психологічне здоров`я, з приводу чого він неодноразово звертався до правоохоронних органів. Так, ОСОБА_2 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а також відносно останньої у 2025 році було встановлено обмежувальні приписи за його заявою.

ОСОБА_1 у заяві зазначає, що не зважаючи на притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення щодо нього домашнього насильства, вона продовжує його вчиняти. Остання систематично вживає алкогольні напої, в результаті чого агресивно себе поводить, провокує на сварки, погрожує, ображає словами нецензурної лайки. Усі ці події відбуваються у присутності неповнолітньої доньки, що негативно впливає на її психологічний стан. За цим також спостерігає і їх повнолітній син.

Заявник переконаний, що вірогідність продовження та повторення вчинення насильства ОСОБА_2 щодо нього, а також настання тяжких наслідків для його здоров`я є дуже високою, а тому посилаючись на норми права, які містяться у ст.ст. 1, 3, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким заборонити їй строком на 6 місяців: перебувати на місці спільного проживання з ним, як постраждалою особою; наближатися на відстань менше 50 метрів до місця його проживання; особисто і через третіх осіб розшукувати його, якщо він за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватись з ним; вести листування, телефонні переговори з ним або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 жовтня 2025 року у даній цивільній справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2025 року задоволено клопотання представника заінтересованої особи про долучення доказів.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2025 року частково задоволено клопотання представника заявника про виклик свідків та долучення доказів.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

16.10.2025 представником заінтересованої особи - адвокатом Волковим С.В. в судовому засіданні надано заперечення на заяву про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 . В обґрунтування заперечення остання вказує, що викладені у заяві обставини є надуманими та не відповідають фактичним обставинам справи, а справжня мета заявника є однією із численних дій заявника щодо впливу на волевиявлення ОСОБА_2 щодо вирішення спору про поділ майна подружжя, який перебуває в провадженні Нетішинського міського суду Хмельницької області. Зауважила ОСОБА_2 у запереченні, що не відповідає дійсності, те що, як вказує заявник, вона зловживає алкогольними напоями та вчиняє відносно заявника та дітей домашнє насильство психологічного характеру. На підтвердження вказаного зазначила, що під час розгляду судом справи про розірвання шлюбу ОСОБА_1 бажав та вважав за необхідне зберегти шлюб, а тому просив надати йому строк на примирення. Проте ОСОБА_2 наполягала на його розірванні, тому шлюб було розірвано рішенням суду від 27.05.2025. В квітні 2025 ОСОБА_2 почала ставити перед ОСОБА_1 питання про поділ майна, однак останній закликав її відмовитись від наміру ділити спільне майно, почав налаштовувати їх спільних дітей проти неї та вчиняти дії на приховування спільного майна. В подальшому, зазначає ОСОБА_2 заявник неодноразово провокував суперечки з нею та в результаті чого 13 липня 2025 року поліцією було складено за фактом однієї ж і тієї події два протоколи про адміністративне правопорушення передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Звертає увагу ОСОБА_2 на те, що вчинення вказаних адміністративних правопорушень є однією подією та одним правопорушенням і, на її переконання, не можуть розцінюватись, як такі, що мають систематичний характер. Щодо посилання заявника на вчинення нею 09 серпня 2025 року домашнього насильства є безпідставним, оскільки відсутнє рішення суду, яким її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

Поряд з цим ОСОБА_2 в заяві зазначає, що вимога ОСОБА_1 про заборону їй перебувати у місці проживання та наближатись до заявника на відстань 50 метрів є фактичним позбавленням її права на житло, яке перебуває у її власності, що є непропорційним втручанням у право на житло та право приватної власності, враховуючи, що квартира по АДРЕСА_4 , має чотири кімнати. Водночас квартира АДРЕСА_5 непридатна до проживання.

Крім того, ОСОБА_2 звертає увагу, що заборона їй перебувати у їх місці спільного проживання фактично позбавить її можливості спілкуватись з дітьми, брати участь у їх вихованні. А заборона вести листування та телефонні переговори обмежать можливість вирішення ними побутових потреб відносно їх спільних дітей.

Також ОСОБА_2 у заяві вказує на відсутність ризиків для життя та здоров`я заявника, що підтверджується оцінкою кризової ситуації від 19 серпня 2025 року наданої Центром надання соціальних послуг Нетішинської міської ради. На підтвердження відсутності скарг малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення відносно неї домашнього насильства та відсутність ризиків для її життя та здоров`я ОСОБА_2 надала акт проведення оцінки рівня безпеки дитини від 15 липня 2025 року.

На підставі наведеного, вважаючи, що відсутні достатні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки відсутні загрози для життя та здоров`я заявника та/або малолітньої їх доньки, а також відсутні докази вірогідності продовження чи повторного вчинення нею домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

17 жовтня 2025 року до суду надійшли клопотання представника заявника про долучення доказів та виклик свідків, допит свідка в режимі відеоконференції з власних технічних засобів, долучення електронних доказів.

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Заявник та його представник у судовому засіданні подану ним заяву про видачу обмежувального припису підтримали та просили таку задовольнити з підстав зазначених у заяві. При цьому заявник додатково пояснив, що приблизно 9 років існує в них родині конфлікт з приводу вживання ОСОБА_2 алкогольних напоїв. На цьому ґрунті відбуваються постійні з її сторони претензії до нього та дітей. Вказав заявник, що оскільки ОСОБА_2 частосто зловживає алкогольними напоями, то весь догляд за їх спільними дітьми лягає на нього: він їх забезпечує, по найменшій дочці відвідує шкільні збори, вчить домашні завдання. Не бажає залишати він спільне на даний час їх місце проживання з ОСОБА_4 , оскільки переживає за своїх дітей, так як існує для них небезпека зі сторони їх матері. Зауважив, що якби не було в них спільних дітей, то не думаючи залишив би квартиру. Спору щодо розподілу квартири в них немає. Ствердив заявник, що при розірванні шлюбу в певний час наполягав на примиренні, оскільки хотів зберегти сім`їю, та хотів щоб була в нього дружина, а в дітей матір. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 обіцяла його не турбувати, однак почала систематично щодо нього вчиняти домашнє насильство. Щодо максимального терміну на який заявник просить встановити заходи тимчасового обмеження прав, то останній зазначив, що при визначенні такого терміну врахував стан ОСОБА_2 і систематичність вживання алкогольних напоїв.

Представник заявника просив задовольнити заяву ОСОБА_1 з підстав зазначених у ній. Додатково вказав, що вважає неприпустимою поведінку ОСОБА_2 щодо її колишнього чоловіка та дітей і таку її поведінку кваліфікує як постійне домашнє насильство психологічного характеру.

ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення заяви про видачу обмежувального припису з підстав зазначених у запереченні на заяву подане ними 16 жовтня 2025 року в судовому засіданні. ОСОБА_2 заперечила щодо того, що вона зловживає алкогольними напоями та вчиняє домашнє насильство щодо заявника. Додатково представник зазначив, що вказані заявником заходи тимчасового характеру на його думку є надмірними, оскільки передбачають втручання у її права на власність, житло та батьківські права. Звернув увагу представник ОСОБА_5 на те, що заявник подаючи дану заяву до суду хоче таким чином вплинути на волевиявлення його довірительки щодо поділу майна, спір щодо якого знаходиться на розгляді у суді.

Заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом установлено, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 травня 2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано шлюб (а.с.8,9).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками трьох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується даними свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с.3, 10, 11).

Згідно витягу з реєстру територіальних громад, сформований 02 січня 2023 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6). Разом з ним за вказаною адресою проживають: колишня дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_8 та донька ОСОБА_6 , дана обставина не заперечується учасниками справи. Син ОСОБА_8 є студентом третього курсу факультету прикладної математики КПІ імені Ігоря Сікорського, навчається дистанційно, що підтверджується даними довідки №3059 від 29 серпня 2025 року (а.с.12).

13 липня 2025 року щодо ОСОБА_2 складено протоколи про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 13 липня 2025 року (а.с.16 -18).

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 липня 2025 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні домашнього насильства відносно колишнього чоловіка ОСОБА_1 . ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Даною постановою ОСОБА_2 визнано винною у тому, що вона 13 липня 2025 року приблизно о 16 годині перебуваючи за місцем спільного зі своєю родиною, в тому числі, і колишнім чоловіком потерпілим ОСОБА_1 , проживання у квартирі АДРЕСА_4 , умисно, в присутності своєї малолітньої доньки потерпілої ОСОБА_6 , 2013 року народження, вчинила словесну сварку, під час якої висловлювалася нецензурною лайкою, ображала, погрожувала потерпілому ОСОБА_1 фізичною розправою, шарпаючи останнього за одяг, тощо, чим завдала шкоду психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_6 , 2013 року народження, вчинивши домашнє насильство (а.с.19, 20).

Вказане судове рішення ОСОБА_2 не оскаржувала у апеляційному порядку і воно набрало законної сили.

Також ОСОБА_2 притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства в 2021, 2022 та 2023 роках, дана обставина були визнана останньою під час розгляду даної справи.

12 серпня 2025 року щодо ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 12 серпня 2025 року (а.с.21, 22).

На розгляді в Нетішинському міському суді Хмельницької області перебуває справа 679/1181/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

На вчинення систематичного психологічного домашнього насильства матір`ю ОСОБА_2 щодо батька ОСОБА_1 вказала в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 . Зокрема остання вказала, що мати постійно вчиняє щодо батька психологічне насильство, постійно погрожує для батька, а також для неї, для її хлопця та для її брата. Ствердила свідок, що ініціатором постійних сварок є мати, при цьому її ніхто не провокує на сварки Одного разу, мати в агресивному стані викинула з квартири весь посуд. Також свідок вказала на систематичне вживання матір`ю алкогольних напоїв протягом останніх п`яти років. При цьому свідок вказала, що не має до матері неприязних відносин, а лише має на неї обіду. Свідок зазначила, що півтора року вона не проживає з матір`ю та батьком, проживала лише у червні 2025 року, деякий час проживала у двокімнатній квартирі, яка належить її батькам, але мати її з відти вигнала. Про те, що і на даний час мати вчиняє щодо батька психологічне насильство їй постійно розповідають її брат та сестра.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №426916826 від 14 травня 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх дітям на праві спільної власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13-15).

Звертаючись із заявою про видачу обмежувального припису, заявник вказує, що ОСОБА_2 щодо нього вчиняє психологічне домашнє насильство, у зв`язку з чим останній потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Главою 13 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником - у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Даний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства.

Як визначено п.п. 3, 6, 7, 8, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Отже, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

У ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя.

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Виходячи з аналізу зазначених норм закону, та з огляду на встановлені судом обставини, суд погоджується з доводами заявника щодо наявності психологічного насильства, яке чинить ОСОБА_2 щодо свого колишнього чоловіка, а тому він, як особа, яка постраждала від такого насильства потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 , а тому, оцінивши пропорційність втручання у права і свободи особи, дійшов висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження її прав на строк три місяці та покладення на неї обов`язків відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». На переконання суду, саме такий строк є необхідним та виправданим за обставин встановлених судом при розгляді даної справи.

Оцінюючи аргументи ОСОБА_2 та її представника, які викладені в запереченні на заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису та зазначені в судовому засіданні, щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , то суд з такими не погоджується, оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів убачається, що ОСОБА_2 вчиняла щодо заявника домашнє насильство. Винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України двох термінових заборонних приписів стосовно кривдника ОСОБА_2 в короткий проміжок часу, а саме 13 липня 2025 року та 12 серпня 2025 року вказує на те, що були підстави для його винесення і такий виноситься у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Матеріали справи не містять доказів того, що були оскаржені дії працівників поліції щодо їх винесення. Також під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_2 притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства в 2021, 2022 та 2023 роках, що остання не заперечувала в судовому засіданні. Вказане спростовує твердження ОСОБА_2 щодо відсутності у її діях щодо вчинення домашнього насильства систематичного характеру.

Суд вважає надані ОСОБА_2 докази: ухвала Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 лютого 2025 року (а.с.30), довідка голови правління ГБК «Комфорт» від 22 квітня 2025 року (а.с.36), заява ОСОБА_7 про прийняття в члени кооперативу та переоформлення гаража від 05 червня 2025 року (а.с.3), заява ОСОБА_1 про виключення з членів кооперативу та переоформлення гаража від 05 червня 2025 року (а.с.38), заяву ОСОБА_6 про відсутність заперечень щодо переоформлення гаража на брата від 05 червня 2025 року (а.с.39) позовна заява про поділ майна подружжя (а.с.40), довідка №338 від 15 жовтня 2025 року (а.с.42), характеристика ОСОБА_2 , (а.с.43), довідка форми ОК-5 (а.с.44-48) неналежними доказами у справі, так як вони не містять інформацію щодо предмета доказування.

Надаючи оцінку акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 15 вересня 2025 року (а.с.50-54), то суд також вважає, що такий доказ є неналежним у даній справі, оскільки заявник просить визначити обмежувальний припис, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 з покладенням на неї обов`язків, які полягають у заборонах вчинення певних дій що стосуються лише ОСОБА_1 і не стосуються їх малолітньої дитини ОСОБА_6 .

Суд при ухваленні рішення бере до уваги наданий заінтересованою особою оцінку кризової ситуації від 19 серпня 2025 року (а.с.57), де дійсно зроблений висновок надавача соціальних послуг про відсутність загрози для здоров`я ОСОБА_1 , проте одночасно було надано для останнього рекомендації спільно з юристом готувати заяву щодо заборонного припису та відвідувати психолога.

Також суд враховує наданий заінтересованою особою акт оцінки потреб сім`ї/особи та висновок оцінки потреб особи від 19 серпня 2025 року (а.с.61-63) на підтвердження відсутності підстав для видачі обмежувального припису, однак в цьому ж акті зазначено, як соціальну історію ОСОБА_1 як «жертва насильства в наслідок конфлікту з колишньою дружиною», а у висновку вказано за результатами оцінювання потреб з`ясовано, що у ОСОБА_1 наявні складні життєві обставини, а чинники, що їх спричинили «особа постраждала від ймовірного домашнього насильства».

Таким чином, надані заінтересованою особою докази не спростовують фактів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 .

Поряд з цим суд також вважає неналежними докази надані представником заявника, а саме: фотознімки, так як вони не містять інформацію щодо предмета доказування та їх походження невідоме. Аналогічне суд зазначає щодо електронних доказів. У зв`язку з чим суд погоджується з представником ОСОБА_5 з даного приводу.

Також суд погоджується з аргументами представника ОСОБА_5 з приводу того, що надані представником заявника постанови Нетінишського міського суду Хмельницької області від 30 серпня 2021 року, 08 лютого 2022 року та 04 жовтня 2023 року є неналежними доказами у справі, оскільки вони не містять інформації щодо якої особи вони постановлені.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 294, 350-5 - 350-8 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , строком на три місяці у вигляді заходів тимчасового обмеження її прав, з покладанням на неї обов`язків:

- заборонити ОСОБА_2 , перебувати на місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватись з ним;

-заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В решті вимог заяви відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копію рішення після його проголошення негайно вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копію рішення суду негайно надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заявник ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2025 року.

Суддя О.М.Гавриленко