Справа № 473/3252/25
"22" жовтня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючий суддя Ротар М.М.
за участю: секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дітей без письмової згоди батька,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем реєстрації їх матері ОСОБА_1 без письмової згоди батька ОСОБА_4 .
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що вона з відповідачем з 10 вересня 2005 року перебувала у шлюбі.
Від шлюбу вони мають дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.04.2019 року шлюб між ними було розірвано.

Позивачка зазначає, що після припинених шлюбних відносин вона разом із дітьми постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживаються разом з матір`ю, але не зареєстровані, в зв`язку з тим, що батько дітей чинить усякого роду перешкоди та не дає свою письмову згоду на реєстрації дітей разом із позивачем. .

05.06.2025 року позивач зверталася з відповідним пакетом документів для реєстрації місця проживання малолітніх дітей до Центру надання адміністративних послуг Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, однак позивачці було відмовлено у зв`язку із ненаданням письмової згоди батька на реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері.

Ухвалою суду від 24 червня 2025 року відкрито провадження по справі та справа призначення до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 09 вересня 2025 закрито підготовче провадження у вказаній справі, призначено до судового розгляду справу по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, від її представника адвоката Козлова Д.С. надійшла заява, в якій він просив розгляд справи здійснювати без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав.

Представник третьої особи Фонтанська сільська рада Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких третя особа не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Згідно вимог частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи викладене, суд визнав за можливе провести розгляд справи без участі сторін та ухвалити заочне рішення.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.09.2005 року, який рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2019 року був розірваний. Рішення набрало законної сили 11.05.2019 року. (а.с.9).

За період шлюбу у сторін народилися діти ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 . (свідоцтва про народження - а.с. 10-12).

Позивачка ОСОБА_1 та її повнолітній син ОСОБА_8 зареєстровані та проживають АДРЕСА_1 . (витяг з реєстру територіальної громади а.с. 8,13)

Відповідно до договору купівлі-продажу від 12.12.2013 року позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 . (а.с. 14,15).

В судовому засіданні було встановлено, що позивачці було відмовлено у реєстрації місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через відсутність згоди батька на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей (а.с.16,17).

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклуванні батьків.

Відповідно до ч.3 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У відповідності до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до частини 1 статті 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Згідно з частинами 1, 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За змістом частини 1 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно статей 11, 18 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Відповідно до пункту 16 і 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку.

Пунктом 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) встановлено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Враховуючи викладене, оскільки малолітні діти ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживають разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , проте не зареєстровані за адресою свого проживання, спір між батьками про їх місце проживання відсутній, батьки зареєстровані за різними адресами, отримати згоду батька на реєстрацію дітей не вбачається можливим, то суд, з урахуванням найкращих інтересів малолітніх дітей, вважає, що в інтересах дітей необхідно надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 без письмової згоди батька ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 16, 17, 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), статей 29, 242 ЦК України, статей 160, 161 Сімейного кодексу України, керуючись статей 12, 81, 247, 263-265, 282 ЦПК України, суд

ухвалив

позов ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дітей без письмової згоди батька, задовольнити.

Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 без письмової згоди батька ОСОБА_4 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївської апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27 жовтня 2025 року.

Суддя М.М. Ротар