справа №176/3670/25
провадження №2/176/1869/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Крамар О.М.;

з участю секретаря судових засідань Мельничук К.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи комунального підприємства «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання» Жовтоводської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2025 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи комунального підприємства «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання» Жовтоводської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 .

Разом з позивачем у вказаній квартирі зареєстрована відповідачка, колишня дружина позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично в квартирі не проживає з листопада 2022 року, витрат по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг не несе.

Зазначає, що рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20.10.2022 року їх з відповідачкою шлюб розірвано, рішення суду набрало законної сили 22.11.2022 року. Реєстрація для відповідачки мала лише формальний характер. Своїх речей відповідачка в квартирі не має.

Відповідачка, із вказаного позивачем часу, не проживає в квартирі, а також не приймає участі щодо її утримання, не сплачує житлово-комунальні послуги і не ставиться до житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, хоча і залищається бути зареєстрованою за вказаною адресою.

Зазначає, що перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач відповідачці не чинив та не чинить. Відповідачка житлове приміщення залишила добровільно, будь-яких перешкод у користуванні житлом, не чинилося, відповідачка з цього приводу не зверталася ні до суду ні до правоохоронних органів.

Зазначає, що факт не проживання відповідачки за вказаною адресою понад встановлені строки без поважних причин підтверджується актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 18.09.2025 року. У акті зазначено, що відповідачка не прожиає за адресою: АДРЕСА_2 з 22 листопада 2022 року, тобто близько 3 років.

Позивач вважає, що реєстрація місця проживання відповідачки в квартирі створює для нього перешкоду в отриманні житлової субсидії. З цього приводу він вимушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються в залежності від зареєстрованих осіб за адресою.

Вважає, що оскільки відповідачка довгий час не проживає у зазначеній квартирі, а її реєстрація мала лише формальний характер, то всі витрати по утриманню квартири несе лише він самостійно.

Позивач зазначає, що реєстрація відповідачки за його місцем проживання, унеможливлює отримання житлової субсидії, адже при її розрахунку враховується сукупний дохід та кількість усіх зареєстованих осіб за вказаною адресою.

Вважає, що враховуючи те, що відповідачка понад один рік без поважних причин у спірній квартирі не проживає, оплату житлово-комунальних послуг не здійснює, витрати по утриманню квартири не несе, квартирою не цікавиться, власні речі відповідачки у квартирі відсутні, то є законні підстави для визнання відповідачки особою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою судді від 03 жовтня 2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 09 год. 00 хв. 23 жовтня 2025 року в приміщенні Жовтоводського міського суду Дніпропетровській області.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

23.10.2025 р. до початку судового розгляду на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява від позивача ОСОБА_1 , де він просить суд провести розгляд справи без його участі. Свої позивні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , відповідно до вимог ЦПК України належним чином повідомлена про дату, час, місце проведення судового розгляду. На її відоме зареєстроване місце проживання направлена копія ухвали про відкриття провадження, позовна заява з доданими до неї металіалами. Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про причини свого неприбуття суд не повідомила, відзиву на позовну заяву, а також клопотань, суду не надала. На адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області повернувся конверт з позначкою, що відповідач ОСОБА_2 відсутня за вказаною адресою, що вважається належним чином повідомленою.

Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи, які повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд визнати відповідачку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що встратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на додані до позовної заяви документи, а саме, згідно договору укладеного між ЖКГ в особі начальника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , відповідно якому начальник ЖКГ здає наймачу житлове приміщення в квартирі АДРЕСА_1 , а наймач приймає у користування приміщення (а. с. 13).

Копією паспорта НОМЕР_1 виданого Жовтоводським МВ УМВС України в Дніпропетровській області засвідчена особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у с. Левенцівка Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 8 9).

Згідно копії картки платника податків, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків 12.12.1996 року з реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_2 Жовтоводським сектором Кам`янської ДПІ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (а. с. 9).

Згідно копії посвідчення серія НОМЕР_3 , ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а. с. 10).

Згідно довідки №1/1-1161 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, станом на 05 вересня 2025 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20.10.2022 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , розірвано (а. с. 15 16).

Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 18.09.2025 р. засвідчено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 22 листопада 2022 року фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 17).

Копією паспорта НОМЕР_4 виданого Жовтоводським МВ УМВС України в Дніпропетровській області від 10.09.1997 року засвідчена особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у м. П`ятихатки Дніпропетровської області, з 26 листопада 1999 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 11 - 12).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідачка з 22 листопада 2022 року без поважних причин, фактично не проживає у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Не здійснює оплату житлово-комунальних послуг, не несе витрати по утриманню квартири, квартирою не цікавиться, власні речі відповідачки у квартирі відсутні. Фактично реєстрація відповідачки за даною адресою має формальний характер.

Згідно ст. 4 Житлового кодексу України, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд).

Згідно ст. 5 Житлового кодексу України Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з частиною 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За частиною 1 статті 318 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положенням частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом зазначених норм права власник, за наявності для того законних підстав, має право вимагати усунення порушень свого права на житлове приміщення будь яким шляхом, зокрема як шляхом виселення осіб, що проживають у цьому приміщення так і шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування цим приміщенням, якщо такі особи не проживають, а також шляхом зняття їх з реєстрації у цьому приміщенні.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи.

Відповідно до статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Суд виходить із того, що вичерпного переліку поважних причин відсутності особи в житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Суд зазначає, що втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року).

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення Європейського суду з прав людини у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року пункт 50, «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року).

Необхідно зазначити, що статтею 71 ЖК України визначено умови, відповідно до яких особу може бути визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Аналіз статті 71 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутністю поважних причин для такого не проживання.

Відтак, на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні, а на відповідача довести, що така відсутність обумовлена поважними причинами.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем по справі доведено факт непроживання відповідачки у спірній квартирі понад встановлені статтею 71 ЖК України строки без поважних причин.

Також, матеріали справи не містять доказів щодо поважності відсутності відповідачки за місцем своєї реєстрації.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

В порядку положень статті 141 ЦПК України, ураховуючи задоволення позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 1.315786827.1 від 19.09.2025 р. (а. с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 131, 141, 247, 263-265, 273, 280-282, 287, 288, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи - комунального підприємства "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання" Жовтоводської міської ради про визнання особи такого, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя