Провадження № 2/750/3794/25
У Х В А Л А

20 жовтня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Рахманкулової І.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 про оскарження дій та рішень державних виконавців Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), стягнення з Державної судової адміністрації України безпідставно набутих коштів,

у с т а н о в и в:

16 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав до Деснянського районного суду м. Чернігова позовну заяву, в якій зазначив наступні вимоги:

- визнати незаконними дії державних виконавців Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Артеменко А.П., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по виконанню виконавчого провадження АСВП №56654967 від 22.03.2018 та АСВП №58710815 від 26.03.2019;

- визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.03.2019 по виконавчому провадженню №58710815 про стягнення судового збору;

- визнати незаконною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.11.2024 по виконавчому провадженню №58710815 від 26.03.2019;

- визнати незаконною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.12.2024 по виконавчому провадженню №58710815 від 26.03.2019;

- стягнути з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 безпідставно набуте майно згідно статті 1212 ЦК України, а саме грошових коштів в розмірі 25105 грн. 87 коп.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19) зазначала, що сторони, інші учасники та особи можуть звернутися до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавців та посадових осіб державної виконавчої служби в порядку частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», якщо цей виконавчий документ виданий на виконання судового рішення, або - до адміністративного суду в порядку частини другої цієї ж статті, якщо він виданий на виконання рішення іншого органу (посадових осіб), та/або за умови перебування його у зведеному виконавчому провадженні, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.01.2022 у справі №534/1762/18 прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі за позовом, вказавши, що оскільки позивач є боржником у виконавчому провадженні, а тому він не може бути позивачем у цій справі й така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Згідно із частиною четвертою статті 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів слідує, що ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою, в якій одночасно заявив вимоги про оскарження дій та рішень державних виконавців у відкритих щодо нього, як боржника, виконавчих провадженнях, так і позовну вимогу про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

При цьому, вимоги про оскарження дій та рішень державних виконавців Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) можуть бути оскаржені боржником у порядку, передбаченому статтею 447 ЦПК України, згідно якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Інша, заявлена позивачем вимога про стягнення безпідставно набутих грошових коштів згідно ст. 1212 ЦК України є вимогою, яка повинна розглядатися за правилами позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

За таких обставин, наявні підстави для повернення позовної заяви.

Керуючись пунктом 2 частини четвертої статті 185, статтями 188, 258-261, 353, 354, 355 ЦПК України,

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 про оскарження дій та рішень державних виконавців Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), стягнення з Державної судової адміністрації України безпідставно набутих коштів - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя