УХВАЛА

19 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 136/831/14-ц

провадження № 61-4783ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження клопотання особи, яка не брала участі у справі, та подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Вінницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області, правонаступником якої є Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області,про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 30 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі. Витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

16 травня 2025 року справа передана судді-доповідачу Краснощокову Є. В.

26 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав клопотання про закриття касаційного провадження.

В обґрунтування клопотання зазначив, що випадки, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, у цій справі відсутні. Оскільки ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, касаційне провадження було відкрито передчасно. Тому просить закрити касаційне провадження у справі.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що у 2014 році ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області, правонаступником якої є Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, про визнання права власності на нерухоме майно.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 24 квітня 2014 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Визнано за ОСОБА_2 право власності на комплекс будівель зернотоку.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_1 рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 24 квітня 2014 року скасовано і постановлено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі

№ 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Аналіз касаційноїскарги та доданих до неї матеріалів не дозволяв суду встановити вартість нерухомого майна - комплексу будівель зернотоку по АДРЕСА_1 , питання про визнання права власності на яку є предметом спору в цій справі, та відповідно ціну позову у справі на момент звернення до суду.

Разом з тим, касаційний суд позбавлений можливості визначити ціну позову у справі і за наслідком вивчення матеріалів справи.

Зі змісту рішення суду першої інстанції убачається, що із технічної документації на виробничий будинок (зернотік), місце розташування якого АДРЕСА_1 , що складений 17.07.2013 року ТОВ "Вінстратегія - будекспертиза", вартість приміщення зернотоку становить 121 371 грн. До касаційної скарги додано квитанцію від 08 квітня 2025 року про сплату судового збору у розмірі 2 428,00 грн, що відповідає наведеній вартості спірного майна.

Проте за наведеної ціни позову касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню. Касаційна скарга не містять належного обґрунтування випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, яким не є посилання скаржника на виняткове значення для нього реалізації права на касаційне оскарження у зв`язку з незгодою з оскарженим судовим рішенням.

Однак в матеріалах справи відсутня позовна заява та додані до неї документи, оскільки ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 16 січня 2025 року відмовлено у відновленні втраченого судового провадження у справі у зв`язку із відсутністю матеріалів.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (чинний на момент пред`явлення позову) розмір судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 1 218,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Отже заявникові слід зазначити ціну позову з урахуванням вартості спірного майна, підтвердивши її доказами (надати копію позовної заяви у справі, додатки до неї щодо вартості спірного майна тощо), з урахуванням чого визначити розмір судового збору з розрахунку 1 відсотка ціни позову х 200 %, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, та, за потреби, доплатити суму судового збору.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати до суду касаційної інстанції відповідний документ.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

У суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу (частина перша статті 402 ЦПК України).

Відповідно до частини 11 статті 187 ЦПК України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Згідно частин другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (касаційна скарга залишається без руху з наданням строку для виправлення її недоліків), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що якщо скаржник не усуне недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

Якщо ціна позову у цій справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, заявнику слід навести обґрунтування випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судове рішення у такій справі підлягає касаційному оскарженню.

За відсутності таких підстав, касаційне провадження буде закрите незалежно від усунення наведених недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 185, 187, 392, 390, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року залишити без руху.

Надати ОСОБА_2 строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати п`ятиднів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 393 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко