Справа № 466/8225/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Якубів І. О.

з участю: представник заявника Сеньківа А. М.

представника боржника ОСОБА_1

стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву (подання) начальника Шевченківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романа Савойника про зміну порядку і способу виконання рішення,-

в с т а н о в и в:

02 жовтня 2025 начальник Шевченківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Р. Савойник звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з заявою (поданням) про зміну порядку і способу виконання рішення, в якому просить розглянути заяву (подання) та прийняти рішення, щодо зміни порядку та способу виконання рішення з зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 на вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви (подання) зазначено, що у заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сеньківа А.М. на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №76683163 з примусового виконання виконавчого листа №466/8225/20 виданого 11.10.2023 Шевченківським районним судом м. Львова про зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

03.12.2024 року державним виконавцем Яремко М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано термін на добровільне виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. 05.12.2024 року державним виконавцем Яремко М.В. скеровано виклики сторонам виконавчого провадження з`явитись до виконавця 19.12.2024 на 10:00 год. за адресою відділу, а саме: м. Львів, вул. Котлярська, 6 кабінет № 4 для встановлення факту виконання/невиконання боржником рішення суду. 19.12.2024 сторони з`явились на виклик до відділу та домовились про виконання рішення суду шляхом передачі комплекту ключів від квартири АДРЕСА_1 , та узгодили дату виконання, а саме: 26.12.2024 о 14:00 год. про що складено акт державного виконавця від 19.12.2024.

26.12.2024 року на адресу відділу надійшов медичний висновок про тимчасову непрацездатність від боржника, у зв`язку з чим, винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій на строк 10 робочих днів. Призначено проведення виконавчих дій на 14:00 год. 08.01.2025. 08.01.2025 при виході за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме АДРЕСА_2 встановлено, що рішення суду не виконано, боржник не з`явився на 14:00 год. 08.01.2025, про що складено акт державного виконавця.

09.01.2025 на адресу відділу надійшла копія заяви про звернення ОСОБА_3 до Шевченківського районного суду м. Львова щодо роз`яснення судового рішення по справі №466/8225/20 від 14.06.2022 року. 17.01.2025 на адресу відділу надійшла копія заяви про звернення ОСОБА_3 до Шевченківського районного суду м. Львова щодо визнання вищезазначеного виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

23.01.2025 Шевченківським районним судом м. Львова по справі №466/8225/20 встановлено, що «Стороною заявниці визнано і не спростовано, що ключі після заміни замків до квартири стягувачу вона не надавала, доводи заявниці про добровільне виконання рішення суду є лише її вільним трактуванням та не підтверджено належними доказами.

Із врахуванням тих обставин, що виконавчий лист було видано судом правомірно, доказів іншого суду не надано, оскільки заявником не наведено підстав та не надано доказів про те, що виконавчий лист у справі було видано помилково або обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою, або з інших причин, на підставі яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню.

04.07.2025 Львівським апеляційним судом по справі №466/8225/20 апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 залишено без задоволення».

28.01.2025 винесено постанову про стягнення витрат виконавчого провадження. 28.01.2025 винесено постанову про накладення штрафу на боржника, у зв`язку із невиконанням рішення, так як відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником без поважних причин рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу. Зазначено у даній постанові про необхідність виконання рішення протягом 10 робочих днів з дня винесення штрафу. Вказано, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

28.01.2025 скеровано вимогу про повторне призначення перевірки виконання рішення суду на 16:00 год. 11.02.2025 за адресою: АДРЕСА_2 . 11.02.2025 при виході за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 встановлено, що рішення суду не виконано, боржник не з`явився на 16:00 год. 11.02.2025, про що складено акт державного виконавця. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавець зазначає, що 12.02.2025 винесено постанову про накладення штрафу (повторно) на боржника, у зв`язку із невиконанням рішення суду. 12.02.2025 винесено постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника. 26.02.2025 винесено постанову про стягнення виконавчого збору. 04.03.2025 винесено постанову про Визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника для здійснення видаткових операцій відповідно до заяви боржника від 03.03.2025.

13.03.2025 державним виконавцем скеровано подання (повідомлення) про внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно боржника ОСОБА_3 за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України, проте відповідно до відповіді Відділу поліції №l Львівського районного управління поліції №1 відомості про вчинення ОСОБА_3 за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а розгляд матеріалів припинено.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду №380/3090/25 від 24.04.2025 позов ОСОБА_3 до Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яремка Маркіяна Вікторовича від 28 січня 2025 року № 76683163 про накладення штрафу на ОСОБА_3 у розмірі 1700,00 грн. за невиконання рішення суду. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2025 по справі №380/3090/25 апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року у справі №380/3090/25 без змін.

Відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду по справі №380/3977/25 від 22.07.2025 «Судом встановлено, що за змістом спірних правовідносин на позивача було повторно накладено штраф за невиконання судового рішення з огляду на ухилення останньої від виконання рішення суду. Зокрема, як накладення штрафу у розмірі 1700 грн. на підставі постанови від 28.01.2025, так і у розмірі 3400 грн. на підставі постанови від 12.02.2025 обґрунтовані тим, що позивач не з`явилась за адресою проведення виконавчих дій, які були відкладені постановою від 26.12.2024.

Водночас, у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 у справі №380/3090/25, яке набрало законної сили 26.06.2025, зазначено, що у вказаній постанові не зазначено адреси місця проведення відповідних виконавчих дій, а лише вказано день та годину їх проведення. Також серед наданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження №76683163 відсутні докази надіслання цієї постанови на адресу позивачки. Разом з тим, 08 січня 2025 року о 14 год. 00 хв. позивачка прибула до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджує зареєстрована 08 січня 2025 року о 14 год. 12 хв. у цьому Відділі заява позивача такого змісту: «Постановою державного виконавця про відкладення проведення виконавчих дій від 26.12.2024 призначено проведення виконавчих дій на 14:00 8 січня 2025р сьогодні. Однак з`явившись у призначений час до Шевченківського ВДВС у м. Львові зустріч не відбулась у зв`язку з відсутністю виконавця на робочому місці.». Наведене свідчить про добросовісну поведінку позивачки, однозначно вказує на те, що позивачка не мала умислу ухилитися від виконання рішення суду, а навпаки з метою його виконання завчасно, у визначені день та годину прибула до приміщення відповідного органу виконавчої служби, утім фактично помилилася з місцем виконання рішення.

З огляду на викладене, оскільки факт протиправності первинного накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення було визнане протиправним рішенням суду, яке набрало законної сили, суд приходить до висновку, що накладення штрафу за повторне невиконання судового рішення за тих самих обставин також є протиправним».

01.08.2025 заступником начальника Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сеньківим А.М винесено та скеровано вимогу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про призначення перевірки виконання/неналежного виконання рішення суду на 16:00 год. 26.08.2025 за адресою: АДРЕСА_2 , в якій також йдеться про те, що боржнику ОСОБА_3 та стягувачу ОСОБА_2 бути особисто присутнім за адресою місця виконання, а саме: АДРЕСА_2 з метою фіксування виконання/неналежного виконання рішення суду. Доведено до відома також, що відповідно до частини четвертої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. За умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили винні особи несуть кримінальної відповідальності згідно зі статтею 382 Кримінального кодексу України.

26.07.2025 при виході за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_3 встановлено, що ключі, які знаходяться у стягувача не підходять до нижнього замка вхідних дверей. Зі слів стягувача, боржник ОСОБА_3 перешкоджає виконанню рішення суду шляхом зміни нижнього замка та відмовою від надачі дубліката такого ОСОБА_2 . За таких обставин випливає, що стягувач немає фактичної можливості користуватись квартирою АДРЕСА_1 , боржник ОСОБА_3 не надає стягувачу ОСОБА_2 дублікат ключів від квартири, чим чинить перешкоди в її користуванні.

З метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення та керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження» 27.08.2025 заступником начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду в розмірі 1700,00 грн.

28.08.2025 державним виконавцем винесено та скеровано сторонам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вимогу про призначення виконання на 16.09.2025 за адресою АДРЕСА_2 на 15:00 год. Боржнику ОСОБА_3 надати доступ стягувачу ОСОБА_2 до кв. АДРЕСА_1 . Боржнику ОСОБА_3 та стягувачу ОСОБА_2 бути особисто присутнім за адресою місця виконання а саме: АДРЕСА_2 з метою фіксування виконання/не належного виконання рішення суду. Доведено до відома, що відповідно до частини четвертої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. За умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили винні особи несуть кримінальної відповідальності згідно зі статтею 382 Кримінального кодексу України.

28.08.2025 заступником начальника Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сеньківим А.М. винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ для забезпечення охорони громадського порядку.

16.09.2025 на адресу Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшло клопотання від боржника ОСОБА_3 про відкладення виконавчих дій у зв`язку із призначеними операціями на вищезазначену дату. 17.09.2025 заступником начальника винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 25.09.2025. 17.09.2025 заступником начальника винесено та скеровано сторонам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вимогу про призначення виконання на 25.09.2025 за адресою АДРЕСА_2 на 15:00 год. Боржнику ОСОБА_3 надати доступ стягувачу ОСОБА_2 до кв. АДРЕСА_1 . Боржнику ОСОБА_3 та стягувачу ОСОБА_2 бути особисто присутнім за адресою місця виконання а саме: АДРЕСА_2 з метою фіксування виконання/неналежного виконання рішення суду. Доведено до відома, що відповідно до частини четвертої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. За умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили винні особи несуть кримінальної відповідальності згідно зі статтею 382 Кримінального кодекс У країни. 17.09.2025 заступником начальника винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ для забезпечення охорони громадського порядку.

25.09.2025 при виході за адресою АДРЕСА_2 встановлено, що боржником ОСОБА_3 рішення суду та вимогу державного виконавця не виконано, а саме боржник не ?явилась за місцем виконання рішення, доступу до квартири не надано. О 15 год. 11 хв. прибув адвокат Фартушок Тарас Богданович та повідомив, що боржник затримується, оскільки невідкладно лікує пацієнта, проте підтверджуючих документів цього надано не було, про що складено акт державного виконавця.

25.09.2025 заступником начальника винесено постанову про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду в сумі 3400,00 грн., яку відправлено рекомендованою кореспонденцією на адресу ОСОБА_3 . Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

30.09.2025 заступником начальника скеровано до відділу поліції №l Львівського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції у Львівській області подання (повідомлення), по внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно боржника за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України.

13 жовтня 2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про повернення без розгляду та заперечення представника боржника ОСОБА_3 адвоката Фартушка Т. Б., у яких просить повернути без розгляду заяву (подання) Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну порядку та способу виконання рішення (вх.№29725 від 02.10.2025р.); у випадку неповернення без розгляду заяви (подання) просить відкласти судове засідання; в заяві (поданні) Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну порядку та способу виконання рішення (вх.№29725 від 02.10.2025р.) відмовити.

Щодо повернення без розгляду подання зазначає наступне. До заяви (подання) долучено лише завірені копії виконавчого провадження 76683163. Жодних доказів скерування копії заяви (подання) Боржнику чи представнику Боржника до заяви (подання) не долучено, як і не долучено доказів скерування заяви (подання) представнику Боржника, в якого наявний електронний кабінет, через підсистему «Електронний суд»; крім того, відсутні докази скерування заяви (подання) іншим учасникам справи. Проте, в порушення зазначених вимог ЦПК України Органом ДВС до поданої на стадії виконання судового рішення заяви (подання) не додано доказів її надсилання Боржнику чи представнику Боржника. Також, в порушення вимог ч.9 ст.83 ЦПК України Органом ДВС не надіслано Боржнику додані до заяви докази на 87 аркушах. Більше того, у самій заяві (поданні) зазначено, що додатки подаються першому адресату, тобто суду. Крім цього, згідно ч.6 ст.14 ЦПК України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Відтак, в Органу ДВС наявний обов`язок зареєструвати електронний кабінет. При цьому зазначимо, що в Органу ДВС наявний електронний кабінет. Проте, заява (подання) Органом ДВС не подана через підсистему «Електронний суд», що унеможливило отримання сповіщення про отримання такої чи безпосередньо її отримання представником Боржника через підсистему «Електронний суд». Крім цього, повістка представнику Боржника також не надходила. Також, в судовій повістці про виклик Боржнику не вказано у зв`язку з чим вона викликається до суду. Крім цього, судова повістка Боржнику, в якої відсутній електронний кабінет, не надіслана в порядку ч.6 ст.128 ЦПК України, що унеможливлює встановлення дня вручення судової повістки в порядку ч.8 ст.128 ЦПК України та, відповідно, підтвердження вручення судової повістки з дотриманням вимог ч.5 ст.128 ЦПК України. До того ж, в електронному кабінеті представника Боржника підсистеми «Електронний суд» відсутня ухвала суду при прийняття та призначення до розгляду в судовому засіданні заяви (подання) Органу ДВС. Крім цього, судова повістка про виклик представника Боржника в електронній справі відсутня. З врахуванням вищенаведеного просить суд повернути без розгляду заяву (подання) Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну порядку та способу виконання рішення (вх.№29725 від 02.10.2025р.).

Щодо подання представник зазначає наступне. Ознайомившись з заявою (поданням) Органу ДВС про зміну порядку та способу виконання рішення (вх.№29725 від 02.10.2025р.) заявляє, що така є необґрунтованою, безпідставною, тому просить в задоволенні заяви відмовити. Як вбачається з поданої заяви (клопотання), Орган ДВС просить суд одночасно змінити порядок та спосіб виконання рішення з зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 на вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 . У заяві (поданні) не наведено обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і які потребують одночасної зміни і способу, і порядку виконання вказаного рішення суду. Крім цього, одночасна зміна способу та порядку виконання рішення. Зміна способу чи порядку виконання рішення у спосіб, який просить Орган ДВС є недопустимим, адже судовому рішенню про вселення особи у приміщення (квартиру) повинно передувати встановлення обставин, що необхідні для такої категорії справ, які не були встановлені під час судового розгляду у цій справі. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду суд має з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті. Органом ДВС жодним чином не обґрунтовано неможливість виконання рішення у передбачений законом спосіб. Заявлені у заяві (поданні) вимоги фактично спрямовані на зміну судового рішення по суті. Вселення Стягувача без відповідного висновку Органу опіки і піклування також є неможливим. Просить суд врахувати інформацію Шевченківської районної адміністрації від 14.03.2025р. про відмову Стягувачу у визначенні порядку спілкування з дитиною, в тому числі висновки психолога з цього приводу. Відповідно до резолютивної частини рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 14 червня 2022 року по справі №466/8225/20 суд ухвалив: «Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .». Будь-яких інших заходів до виконання рішення та виконавчого документа ні у виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Львова № 466/8225/20 від 11.10.2023р., ні рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.06.2022р. у справі №466/8225/20 не передбачають. Боржниця вже повідомляла суд, що рішення суду від 14.06.2022р. по справі №466/8225/20 та вимоги виконавчого листа нею виконано: «я не чиню перешкод ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 ; мене, ОСОБА_3 , зобов`язано, в тому числі державним виконавцем, не чинити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 . Крім цього, божниця повідомляє, що її донька, ОСОБА_4 , з народження проживає з нею за адресою: квартира АДРЕСА_1 . Також повідомляє, що рішення суду, яке, на її переконання, нею виконано, не зобов`язувало її вчинити певні дії, а навпаки, утриматись від вчинення певних дій, що нею і виконано. Звертає увагу суду, що рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.06.2022р. у справі №466/8225/20, на підставі якого видано відповідний виконавчий документ, не є рішенням про вселення стягувача, жодного словосполучення про вселення Стягувача у ньому не зазначено, тому воно не може виконуватись у порядку, передбаченому ст.67 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ст.67 Закону передбачає виконання рішення саме про вселення стягувача, яким рішення суду від 14.06.2022р. по справі №466/8225/20 не є.». Намагання Органу ДВС покласти на Боржника обов`язок вчинити певні дії та вселити Боржника примусово не стосується виконання рішення про зобов`язання «не чинити перешкод», тобто утриматись від вчинення певних дій, а стосується рішень, які зобов`язують боржника вчинити певні дії. Однак, Орган ДВС всупереч передбаченому ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» порядку виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний утриматися від вчинення певних дій, не тільки не склав акт про доведення до відома боржника резолютивної частини рішення, не тільки не виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, але й накладав на Позивача штрафи за невиконання рішення суду, яке фактично уже є виконаним, при цьому намагаючись вживати заходи примусового виконання, які є необґрунтованими, безпідставними, незаконними і неспівмірними з обсягом вимог за рішенням суду, в тому числі шляхом звернення до суду з цією заяво (поданням). Вищезазначеним обґрунтовується і виконання Боржником рішення та те, що Орган ДВС вчинив всі необхідні до виконання рішення дії та зобов`язаний був винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Додатково з приводу доводів Органу ДВС в частині передання ключів Боржнику зазначає наступне. Так, в обґрунтування заяви (подання) Органом ДВС зазначено: ««26.07.2025 при виході за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_3 встановлено, що ключі, які знаходяться у стягувача не підходять до нижнього замка вхідних дверей. Зі слів стягувача, боржник ОСОБА_3 перешкоджає виконанню рішення суду шляхом зміни нижнього замка та відмовою від надачі дубліката такого ОСОБА_2 . За таких обставин випливає, що стягувач немає фактичної можливості користуватись квартирою АДРЕСА_1 , боржник ОСОБА_3 не надає стягувачу ОСОБА_2 дублікат ключів від квартири, чим чинить перешкоди в її користуванні.» Після ухвалення судом рішення у справі №466/8225/20 (14.06.2022р.) та після заміни замка, при якій ОСОБА_2 був присутній (після 28.09.2022р.), під час апеляційного перегляду рішення суду ОСОБА_2 сам ствердив, визнавав, що у нього наявні ключі та вільний доступ до квартири (дане твердження відображено у постанові Львівського апеляційного суду від 14.03.2023р. у справі №466/8225/20 зазначено: «При цьому, позивач у судовому засіданні апеляційного суду підтвердив, що має ключі від квартири та вільний доступ до неї.»). Також додають, що втрата чи інша причина відсутності ключів у ОСОБА_2 при підтвердженні ним про те, що він: ««…має ключі від квартири та вільний доступ до неї.» не може бути доказом чинення Позивачем перешкод ОСОБА_2 та, відповідно, необхідності та підставності виконання рішення суду у надуманий, не передбачений ні рішенням суду, ні виконавчим документом, ні Законом України «Про виконавче провадження» спосіб. Додатково зазначає, що ні рішення суду, ні виданий на його підставі виконавчий документ не містять такої конкретизації способу не чинити перешкод як «передача ключів», як у Позивача вимагає державний виконавець. Зазначає, що рішення суду та виданий на підставі нього виконавчий лист не є рішенням про встановлення «способу користування житлом безперешкодно», а є виключно рішенням про зобов`язання Боржника не чинити Стягувачу перешкод у такому користуванні. Відтак, державний виконавець при виконанні цього рішення не вправі встановлювати «спосіб користування житлом» для Стягувача. Позивач сам вільно обирає спосіб захисту, рішення ж суду ухвалюється відповідно до обраного позивачем способу захисту. Ні рішення суду, ні виданий на його підставі виконавчий документ не містять такої конкретизації способу не чинити перешкод як «передача ключів», як у Позивача вимагає державний виконавець. Для того, щоб, окрім «зобов`язати не чинити перешкод», примусовому виконанню підлягала ще «передача ключів», повинна бути заявлена та розглянута відповідна позовна вимога, та, у разі задоволення такої, мало б бути видано відповідний виконавчий документ. Приклади обрання такого способу захисту, а також заявлення додаткової вимоги про «вселення» і ухвалення рішень та видачі виконавчих документів наведені ними у п.5.3. позову. До того ж рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.06.2022р. у справі №466/8225/20, на підставі якого видано відповідний виконавчий документ, не є рішенням про вселення стягувача, жодного словосполучення про вселення стягувача у ньому не зазначено, тому воно не може виконуватись у порядку, передбаченому ст.67 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ст.67 Закону передбачає виконання рішення саме про вселення стягувача. Якщо виконання рішення суду, в задоволенні заяви про роз`яснення якого судом відмовлено (з покликанням на те, що рішення постановлено в межах заявлених позивачем вимог; є чітким, зрозумілим, роз`яснення не потребує), не призвело до задоволення інтересів позивача, стягувача, то це не дає підстави Органу ДВС встановлювати додаткові зобов`язання щодо Боржника, окрім тих, з приводу яких були заявлені позовні вимоги та з приводу яких ухвалене рішення, яке набрало законної сили. Крім цього, 07.01.2025р. Позивачем подано заяву про роз`яснення рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.06.2024р. у справі №466/8225/20. 16.01.2025р. Шевченківським районним судом м. Львова у задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду від 14.06.2022р. відмовлено із зазначенням наступного: «У даній справі судове рішення від 14 червня 2022 постановлено в межах заявлених позивачем вимог на підставі поданих та досліджених судом доказів. Це рішення про задоволення позову є чітким, зрозумілим, роз`яснення не потребує, оскільки всі фактичні обставини викладені у мотивувальній частині ухвали суду.». Враховуючи вищенаведене, вважає, що Позивач добросовісно виконувала покладені на неї рішенням суду обов`язки, як учасника виконавчого провадження, в її діях не прослідковується вина та умисел на навмисне невиконання рішення суду, рішення суду виконане. Подана заява (подання) фактично спрямована не на забезпечення виконання вже виконаного рішення суду, а на встановлення додаткових зобов`язань до Боржника, які не обумовлюються ні позовними вимогами у справі, ні рішенням суду загалом. Оцінку судами та правоохоронними органами належної поведінки Боржниці наводить в заяві (поданні) і сам Орган ДВС: «13.03.2025 державним виконавцем скеровано подання (повідомлення) про внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно боржника ОСОБА_3 за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України, проте відповідно до відповіді Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 відомості про вчинення ОСОБА_3 за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а розгляд матеріалів припинено. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду №380/3090/25 від 24.04.2025 позов ОСОБА_3 до Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яремка Маркіяна Вікторовича від 28 січня 2025 року № 76683163 про накладення штрафу на ОСОБА_3 . У розмірі 1700,00 грн. за невиконання рішення суду. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2025 по справі №380/3090/25 апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року у справі №380/3090/25 без змін. Водночас, у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2025у справі №380/3090/25, яке набрало законної сили 26.06.2025, зазначено, що у вказаній постанові не зазначено адреси місця проведення відповідних виконавчих дій, а лише вказано день та годину їх проведення. Також серед наданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження №76683163 відсутні докази надіслання цієї постанови на адресу позивачки. Разом з тим, 08 січня 2025 року о 14 год. 00 хв. позивачка прибула до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджує зареєстрована 08 січня 2025 року о 14 год. 12 хв. у цьому Відділі заява позивача такого змісту: «Постановою державного виконавця про відкладення проведення виконавчих дій від 26.12.2024 призначено проведення виконавчих дій на 14:00 8 січня 2025р сьогодні. Однак з`явившись у призначений до Шевченківського ВДВС у м. Львові зустріч не відбулась у зв`язку з відсутністю виконавця на робочому місці.». Наведене свідчить про добросовісну поведінку позивачки, однозначно вказує на те, що позивачка не мала умислу ухилитися від виконання рішення суду, а навпаки з метою його виконання завчасно, у визначені день та годину прибула до приміщення відповідного органу виконавчої служби, утім фактично помилилася з місцем виконання рішення.»

У судовому засіданні представник заявника Сеньків А. М. просив заяву (подання) задовольнити, зазначивши, що протягом тривалого періоду часу рішення суду не виконується.

У судовому засіданні стягувач ОСОБА_2 заяву (подання) підтримав, просив задовольнити.

У судовому засіданні представник боржника адвокат Фартушок Т. Б. просив відмовити у задоволенні заяви (подання), покликаючись на те, що заявник фактично просить змінити не спосіб виконання рішення, а зміст рішення по суті, надав пояснення, які відповідають змісту його письмових заперечень.

Заслухавши думку учасників, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява (подання) не підлягає до задоволення у зв`язку із наступним.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошує, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, спосіб виконання судового рішення не може змінюватись без наявності законних на це підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 . Встановивши наступний порядок користування приміщеннями у квартирі АДРЕСА_1 : - житлову кімнату, позначена в технічному паспорті цифрою «7» площею 24,5 кв. м. залишити в користуванні ОСОБА_2 ; - житлову кімнату, позначена в технічному паспорті цифрою «2» площею 19,1 кв. м. залишити в користуванні ОСОБА_3 ; - житлову кімнату, позначена в технічному паспорті цифрою «4» площею 16,7 кв. м. залишити в користуванні ОСОБА_4 .

У заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сеньківа А.М. на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №76683163 з примусового виконання виконавчого листа №466/8225/20 виданого 11.10.2023 Шевченківським районним судом м. Львова про зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

03.12.2024 року державним виконавцем Яремко М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано термін на добровільне виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч. 2ст. 435 ЦПК України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. Вирішуючи питання про зміну способу виконання рішення, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість такого виконання рішення суду.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб. Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 10.06.2019 року у справі № 350/426/16-ц, від 05.09.2018 року у справі № 2-749/11/2229.

На стадії виконання рішення суд не може застосувати інший спосіб правового захисту стягувача ніж той, що передбачений рішенням суду, оскільки в іншому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту позивача без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 червня 2019 року у справі № 350/426/16-ц.

Конституційний Суд України у рішенні №11-рп/2012 від 25.04.2012 визначив, що зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченогост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004). Зміни одного способу та порядку виконання судового рішення на інший пов`язані з обов`язковим його виконанням незалежно від того, яким чином це відбувається - добровільно чи примусово.

Отже, зі змісту зазначених правових приписів випливає те, що встановлення способу або порядку виконання рішення суду здійснюється за умови наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

Так, звертаючись до суду із вказаним поданням, представник заявника вважає, що зміна способу виконання судового рішення, шляхом із зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 на вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 в порядку виконання рішення суду у справі №466/8225/20, не змінює суть самого рішення, а змінює тільки спосіб та порядок виконання рішення.

Однак, судом встановлено, що у поданні не наведено обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і які потребують одночасної зміни і способу, і порядку виконання вказаного рішення суду. Зміна способу чи порядку виконання рішення у спосіб, який просить Орган ДВС є недопустимим, адже судовому рішенню про вселення особи у приміщення (квартиру) повинно передувати встановлення обставин, що необхідні для такої категорії справ, які не були встановлені під час судового розгляду у цій справі. Органом ДВС жодним чином не обґрунтовано неможливість виконання рішення у передбачений законом спосіб. Заявлені у поданні вимоги фактично спрямовані на зміну судового рішення по суті.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що задоволення зазначеної у заяві (поданні) вимоги представника заявника фактично змінює рішення суду по суті та спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України, а також не встановлено на даний час наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, тому відсутні правові підстави для задоволення такої заяви (подання), тому у задоволенні заяви (подання) слід відмовити.

Керуючись ст. ст.260-261,435 ЦПК України,

у х в а л и в:

у задоволенні заяви (подання) начальника Шевченківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романа Савойника про зміну порядку і способу виконання рішення -відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Текст ухвали складено 20.10.2025 року.

Суддя П. Т. Едер