Справа номер 145/1157/25
Провадження номер 2/145/851/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2025 селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І.І.

за участю: секретаря судового засідання Онуфрієвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Борків Літинського району Вінницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

про розірвання шлюбу та поділ майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

18.08.2025 до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 04 березня 1989 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . Неповнолітніх дітей, народжених в цьому шлюбі, у них немає.

Під час проживання однією сім`єю та перебування в шлюбі вони побудували в АДРЕСА_1 , житловий будинок, означений в техпаспорті літ. «К» з прибудовою «к1», ґанком та козирком, загальною площею 73,4 кв.м., житловою 55.5 кв.м., допоміжною 17.9 кв.м., 2005 року забудови, жомову яму, означену літ «ж1», 2005 року забудови, та вигрібну яму, означену цифрою №6, 2018 року забудови, ринковою вартістю 837800 грн, придбали мотоблок вартістю 70000 грн та електроскутер вартістю 26000 грн.

Крім того, у них були кошти готівкою: 6 500 доларів США, що згідно курсу валют становить 272285 гривень та 7000 гривень, а всього на суму 1276085 гривень.

Інші господарські будівлі належать особисто їй на підставі договору дарування, укладеного між нею та ОСОБА_3 , 20 грудня 2004 року.

Спільний будинок, означений літ. «К» з прибудовою «к1», ґанком та козирком зареєстрований на її ім`я, так як він розташований на належній їй земельній ділянці.

Підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що їхній шлюб фактично розпався. Вони проживають окремо, шлюбні стосунки припинили. Причиною припинення шлюбних відносин є те, що відповідач залишив сім`ю, її та сина інваліда І А групи, який отримав поранення під час перебування в Збройних силах України, та перебуває в фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою.

Вона не може і не бажає проживати в шлюбі з відповідачем, так як по суті відповідач зрадив її та сина, який потребує постійної допомоги і постійного лікування, реабілітації. Вона також є інвалідом третьої групи і їй самій важко доглядати сина.

Вважає, що така поведінка відповідача є істотною причиною для розірвання шлюбу. Цей шлюб не відповідає її інтересам.

Оскільки вони побудували житловий будинок, означений літ. "К", з прибудовою «к1», ґанком та козирком, вигрібну та жомову ями, перебуваючи в шлюбі за рахунок спільних коштів та спільною працею, вартістю 837800 гривень, придбали мотоблок вартістю 70000 грн та електроскутер вартістю 26000 грн, зберігали готівкою 6 500 доларів, що згідно курсу валют становить 272285 гривень, та 70000 гривень, на загальну суму 12776085 гривень, то це майно згідно ст. 60 СК України належить їм з відповідачем на праві спільної сумісної власності.

Домовленостей між нею та відповідачем щодо розміру часток кожного з них в майні, що є об`єктом спільної сумісної власності, немає, шлюбний договір відсутній, тому частки її та відповідача у спільному майні є рівними та становлять 638042 грн.

Відповідач має право на 1/2 частку житлового будинку, означеного в техпаспорті літ. "К", з прибудовою «к1», ґанком та козирком, 1/2 вигрібної та жомової ями. Поділити будинок в натурі вона не бажає, оскільки жити в одному будинку вони не зможуть, тому бажає компенсувати йому різницю у вартості майна, на яке він має право, з врахуванням вартості майна та коштів, які він забрав, коли йшов з сім`ї.

Вартість 1/2 частки будинку становить 418 900 гривень.

Відповідач, коли йшов з сім`ї, забрав собі 6500 доларів, що згідно з встановленим національним банком на 11.08.2025 становить 272285 гривень, 70000 гривень, електроскутер вартістю 26 000 грн. та мотоблок вартістю 70000 гривень, а всього майна та коштів готівкою на суму 438285 гривень.

Вони з відповідачем мають право по 1/2 майна та коштів готівкою, яке він забрав, коли йшов з сім`ї, що в грошовому вираженні становить 219 142 гривні. Різниця між вартістю частки відповідача та сумою, яку він уже забрав собі складає 199657 гривень, яку вона згодна йому компенсувати.

Просить розірвати шлюб, залишити їй прізвище - ОСОБА_4 .

Спільне майно поділити наступним чином: визнати за нею право власності на житловий будинок, означений в технічному паспорті літерою «К», жомову яму «ж1» та вигрібну яму №6, загальною вартістю 837800 гривень;

інше майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а саме: мотоблок вартістю 70000 гривень, електроскутер вартістю 26000 гривень, грошові кошти в сумі 70000 гривень та 6 500 доларів США, що становить згідно курсу валют 272285 гривень, залишити на праві власності відповідачеві;

стягнути з неї на користь відповідача різницю у вартості належної йому частки у спільному майні в розмірі 199757 грн.

Стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а саме вартість судового збору та витрати на правову допомогу згідно квитанцій.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 19.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, подала заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, на розподіл судових витрат, понесених нею, не претендує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи належно повідомлений. 30.09.2025 надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності.Обставини справи та позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

04 березня 1989 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.3).

Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - ОСОБА_4 , дружини - ОСОБА_4 .

Як зазначено в позовній заяві неповнолітніх дітей, народжених в цьому шлюбі, у сторін немає. Їхній шлюб фактично розпався. Вони проживають окремо, шлюбні стосунки припинили. Причиною припинення шлюбних відносин є те, що відповідач перебуває в фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Примирення та збереження даного шлюбу неможливе, суперечить їхнім інтересам.

З позовної заяви вбачається, що під час проживання однією сім`єю та перебування в шлюбі сторони в АДРЕСА_1 , побудували житловий будинок, означений в техпаспорті літ. «К» з прибудовою «к1», ґанком та козирком, загальною площею 73,4 кв.м., житловою 55.5 кв.м., допоміжною 17.9 кв.м., 2005 року забудови, жомову яму, означену літ «ж1», 2005 року забудови, та вигрібну яму, означену цифрою №6, 2018 року забудови, ринковою вартістю, еквівалентною 20000 доларів США, що згідно курсу Національного банку складає 837800 грн, що стверджується технічним паспортом, виготовленим Гніванським ВП КП "ВООБТІ" 20.05.2025 (а.с.8-16).

Спільний будинок, означений літ. «К» з прибудовою «к1», ґанком та козирком зареєстрований на ім`я позивачки, оскільки розташований на належній їй земельній ділянці, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав №435558453 від 16.07.2025, договором дарування житлового будинку позивачці ОСОБА_3 22.12.2004, Витягом з Державного реєстру правочинів, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.06.2025 (а.с.4, 5, 6, 19-24).

Оскільки сторони побудували житловий будинок, означений літ. "К", з прибудовою «к1», ґанком та козирком, вигрібну та жомову ями, перебуваючи в шлюбі за рахунок спільних коштів та спільною працею, вартістю 837800 гривень, придбали мотоблок вартістю 70000 грн та електроскутер вартістю 26000 грн, зберігали готівкою 6 500 доларів, що згідно курсу валют становить 272285 гривень, та 70000 гривень на загальну суму 1 276 085 гривень, то це майно згідно ст.60 СК України належить їм з відповідачем на праві спільної сумісної власності.

Господарські будівлі: літня кухня і сарай, означені літ. «Б», сарай "б", літня кухня «В», погріб «п/В», гараж «Г», вбиральня «Д» ворота № 1, хвіртка №1, огорожа № 3, огорожа № 4, криниця №5, належать позивачці особисто, подаровані їй матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується договором дарування від 20 грудня 2024 року, посвідченим приватним нотаріусом Максименко Л.А. (а.с.5).

Крім того, сторони придбали мотоблок вартістю 70000 грн, електроскутер вартістю 26000 грн, а також володіли коштами готівкою: 6 500 доларів США, що згідно курсу валют становить 272285 гривень та 70000 гривень, які на даний час знаходяться у відповідача.

Вартість спільного майна становить 1 276 085 гривень (26000+70000+70000+ 272285+837800), що не оспорюється ОСОБА_2 .

Оскільки домовленостей між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо розміру часток кожного з них в майні, що є об`єктом спільної сумісної власності, немає, шлюбний договір відсутній, то частки сторін у спільному майні є рівними та становлять по 638042 грн (1 276 085:2).

Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.

Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу.

Статтею 51 Конституції України, частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно із частинами 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, відповідач позов в частині розірвання шлюбу визнав, сторони у справі вважають, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення, оскільки, на переконання суду, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що надання строку для примирення сторонам допоможе збереженню сім`ї, оскільки їх шлюб носить формальний характер.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Щодо позовних вимог про поділ майна подружжя

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За ч. 5 ст. 11 ЦК України однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (статті 364, 370 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами під час проживання однією сім`єю та перебування в шлюбі сторони згідно ст .60 СК України набули на праві спільної сумісної власності майно на загальну суму 1 276 085 гривень: житловий будинок в АДРЕСА_1 , вартістю 837800 грн, мотоблок вартістю 70000 грн, електроскутер вартістю 26000 грн, заощадження грошових коштів у суммі 6 500 доларів, що згідно курсу валют становить 272285 гривень, та 70000 гривень.

Господарські будівлі в АДРЕСА_1 : літня кухня і сарай, означені літ. «Б», сарай "б", літня кухня «В», погріб «п/В», гараж «Г», вбиральня «Д» ворота № 1, хвіртка №1, огорожа № 3, огорожа № 4, криниця №5, подаровані ОСОБА_1 матір`ю (договір дарування від 20 грудня 2024 року), тому не є спільним майном подружжя.

Оскільки домовленостей між сторонами щодо розміру часток кожного з них в майні, що є об`єктом спільної сумісної власності, немає, шлюбний договір у них відсутній, то частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільному майні є рівними та становлять 638042 грн (1 276 085:2).

У розпорядженні відповідача ОСОБА_2 на час розгляду справи перебуває 6500 доларів, що згідно з встановленим національним банком на 11.08.2025 становить 272285 гривень, 70000 гривень, електроскутер вартістю 26 000 грн. та мотоблок вартістю 70 000 гривень, а всього спільного сумісного майна (майна та коштів готівкою) на суму 438 285 гривень.

Позивачка ОСОБА_1 бажає залишити у своїй власності житловий будинок та компенсувати відповідачу різницю у вартості майна, на яке він має право. Вартість 1/2 частки будинку становить 418 900 гривень.

Сторони мають право по 1/2 майна та коштів готівкою, яке він забрав, коли йшов з сім`ї, що в грошовому вираженні становить 438285 гривень. Отже, частка кожного із подружжя в цьому майні становить 219142 гривні. Різниця між вартістю частки відповідача та сумою, яку він уже забрав собі складає 199657 гривень, яку ОСОБА_1 згодна йому компенсувати.

Такі фактичні обставини та умови поділумайна, що належить подружжю ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, не оспорюються сторонами. Відповідач визнав фактичні обставини справи та позовні вимоги, згоден на компенсацію йому вартості його частки у спільному сумісному майні подружжя.

За наведених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд враховує позицію позивачки, зазначену у поданій нею 30.09.2025 заяві про те, ща на розподіл судових витрат вона не претендує, а тому розподіл судових витрат не проводить.

Керуючись ст. 2, 10-13, 81, 133, 137, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 279 ЦПК України, ст. 60, 68-71, 105, 110-112 СК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 04 березня 1989 року Вінницьким міським відділом ЗАГС, актовий запис № 581.

Позивачці після розірвання шлюбу залишити прізвище - ОСОБА_4 .

Здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , означений в технічному паспорті літерою «К», жомову яму «ж1» та вигрібну яму №6, загальною вартістю 837800 (вісімсот тридцять сім тисяч вісімсот) гривень.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на мотоблок вартістю 70000 (сімдесят тисяч) гривень, електроскутер вартістю 26000 (двадцять шість тисяч) гривень, грошові кошти в сумі 70000 (сімдесят тисяч) гривень та 6 500 (шість тисяч п`ятсот) доларів США, що становить згідно курсу валют 272285 (двісті сімдесят дві тисячі двісті вісімдесят п`ять) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користьОСОБА_2 грошову компенсацію у праві спільної сумісної власності в розмірі 199757 (сто дев`яносто дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят сім) гривень.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 жовтня 2025 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Борків Літинського району Вінницької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Суддя Патраманський І. І.