Справа № 183/3813/14
№ 4-с/183/30/25

У Х В А Л А
25 серпня 2025 року м. Самар
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.,
з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 (боржник) на дії Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа ОСОБА_2 (боржник),
30 липня 2025 року ОСОБА_1 (боржник) звернувся до суду зі скаргою на дії Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа ОСОБА_2 (боржник),
На обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на те, що 04.10.2016 р. державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Резніченко А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 183/3813/14 від 07.04.2016 р., виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованості у розмірі 121 867,09 грн.
04.10.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
27.02.2017 р. старшим державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Гриценюком Д.І. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
Підставою повернення виконавчого документа стягувачу слугувало те, що не встановлено місце мешкання боржника та зазначеною постановою встановлено строк подачі виконавчого документу для виконання до 27.02.2020 р.
Заявник ОСОБА_1 зазначив у скарзі, що 06.05.2025 його представником на адресу державного виконавця направлено заяву про звільнення його майна з під арешту, лист отримано органом державної виконавчої служби 16.05.2025.
Станом на теперішній час державним виконавцем рішення за заявою не прийняте, арешт з майна не було знято.
Так, статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання сплив 27.02.2020 р..
Порядок звільнення майна з під арешту державним виконавцем визначені статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», у той же час, зазначеною нормою не передбачене звільнення майна з під арешту у зв`язку з поверненням виконавчого документу стягувачу.
У той же час, збереження арештів упродовж 7 (семи) років після повернення виконавчого документу стягувачу порушують його права, як власника майна.
За таких обставин, постанова про накладення арешту на майно боржника підлягає скасуванню.
У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 посилаючись на норми ст.ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 451 ЦЦПК України, просив суд,
-зобов`язати уповноважену посадову особу Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати арешт майна боржника та заборону на його відчуження на все майно, належне ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який накладено постановою державного виконавця від 04.10.2016 року у виконавчому провадженні № 52721610.
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 адвокат Соловей О.В. підтримав скаргу у повному обсязі, посилав на підстави та обставини звернення до суду зі скаргою, просила задовольнити скаргу.
Представник Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце, дату і час судового засідання.
Заінтересована особа (боржник) ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце, дату і час судового засідання.
Розглянувши скаргу, надані заявником письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що 21.01.2015 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалене заочне рішення у цивільній справі № 183/3813/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У відповідності до заочного рішення суду від 21.01.2015, судом:
-задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра»;
-стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця смт. Ярмоленці Ярмолинецього району Хмельницької області РНОКПП НОМЕР_2 заборгованість за кредитним договором № 8/2007/980-К/1917-АП від 02 листопада 2007 року в сумі 120 660,49 грн., що складається з: заборгованість за кредитом 9 361,80 доларів США, що за курсом НБУ України станом на 20 листопада 2013 року становить 74 828,87 грн.; заборгованість по процентам 667,23 доларів США, що становить відповідно 5 333,17 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором 3 953,11 доларів США, що становить відповідно 31 597,21 грн.; штраф за невиконання зобов`язань за договором 969,01 доларів США, що становить відповідно 7 745,30 грн.; а також, судові витрати в сумі 1 206,60 грн., а всього 121 867,09 грн. ( сто двадцять одну тисячу вісімсот шістдесят сім грн. 09 коп.)
07.04.2016 р., на виконання рішення суду від 21.02.2015 р. видано виконавчі листи у справі.
Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.02.2017 скасоване заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.01.2015 р. у цивільній справі № 183/3813/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, справу призначено до розгляду.
В подальшому, 10.11.2017 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення у цивільній справі № 183/3813/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору припиненим, визнання договору поруки припиненим.
Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.11.2017 р.:
-в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовивлено;
-в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору припиненим, визнання договору поруки припиненим відмовлено.
Судом встановлено, що в провадженні Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (наразі - Самарівський відділ державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження ВП № 52721610 по примусовому виконанню виконавчого листа № 183/3813/14 від 07.04.2016 р., виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованості у розмірі 121 867,09 грн.
Так, 04.10.2016 р. державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Резніченко А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
04.10.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якого накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 .
Встановлено, що 27.02.2017 р. старшим державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Гриценюком Д.І. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
Підставою повернення виконавчого документа стягувачу слугувало те, що не встановлено місце мешкання боржника та зазначеною постановою встановлено строк подачі виконавчого документу для виконання до 27.02.2020 р.
Встановлено, що 06.05.2025 представником заявника ОСОБА_1 на адресу Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направлено заяву про звільнення його майна з під арешту, лист отримано органом державної виконавчої служби 16.05.2025.
За зазначеною заявою органом державної виконавчої служби рішення не прийняте, арешт з майна заявника не було знято.
Відповідно до статті Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль, де сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, що відповідає приписам ст. 447 ЦПК України.
Згідно п. а ч.1, ч.2 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Приписами ч.5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Як зазначалося вище, заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, на підставі якого був виданий виконавчий лист, скасовано ухвалою суду від 22.02.2017, а у подальшому, 10.11.2017 р. рішенням суду відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра».
Таким чином, арешт майна боржника зберігає чинності за заочним рішенням суду, яке в подальшому було скасоване.
Згідно з пунктом 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (частина п`ята статті 47 Закону № 606-ХІV).
Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-ХІV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:
1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з частиною першою статті 30 Закону № 606-ХІV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.
Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (частина перша статті 57 Закону № 606-ХІV).
Законом № 1404-VIII в редакції, чинній на момент звернення заявника до виконавчої служби із заявою про зняття арешту, у статті 59 цього Закону визначено випадки, коли арешт з майна та коштів боржника знімається постановою державного виконавця чи постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. В той же час, частиною п`ятої наведеної статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Законом № 1404-VIII не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.
Дійсно, на момент повернення виконавчого листа стягувачу у державного виконавця були відсутні передбачені законом підстави для зняття арешту з майна боржника, оскільки повернення виконавчого листа не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених Законом України «Про виконавче провадження»
Верховний Суд дійшов переконання, що збереження упродовж понад 10 років після повернення виконавчого листа арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення щодо боржника, є невиправданим втручанням у його право на мирне володіння своїм майном.
Враховуючи наведене, суд вбачає порушення прав заявника ОСОБА_1 .
Як зазначалося вище, у скарзі ОСОБА_1 просив суд зобов`язати уповноважену посадову особу Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати арешт майна боржника та заборону на його відчуження на все майно, належне ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який накладено постановою державного виконавця від 04.10.2016 року у виконавчому провадженні № 52721610.
У той же час, згідно пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.
Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.
При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).
Оскільки у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» саме державному виконавцю, або іншій уповноваженій особі державної виконавчої служби надане право винесення постанови у виконавчому провадженні, у тому числі і постанови про скасування постанови про арешт майна боржника, суд не вправі примушувати або зобов`язувати зазначених осіб до винесення відповідної постанови.
У той же час, суд під час розгляду скарг на дії державного виконавця має право іншим шляхом поновити порушені права чи свободи заявника ОСОБА_1 .
В даному випадку суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, та з метою поновлення порушених прав заявника належним способом захисту покладення на уповноважених посадових осіб Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зобов`язання розглянути заяву представника ОСОБА_1 від 06.05.2025 про звільнення майна з під арешту (заява отримана органом ДВС 16.05.2025) та скасування арешту майна боржника та заборону на його відчуження на все майно, належне ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який накладено постановою державного виконавця від 04.10.2016 року у виконавчому провадженні № 52721610.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 447-453 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Скаргу ОСОБА_1 (боржник) на дії Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа ОСОБА_2 (боржник), задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважену посадову особу Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) розглянути заяву представника ОСОБА_1 від 06.05.2025 про звільнення майна з під арешту (заява отримана органом ДВС 16.05.2025) та скасування арешту майна боржника та заборону на його відчуження на все майно, належне ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який накладено постановою державного виконавця від 04.10.2016 року у виконавчому провадженні № 52721610.
В задоволенні іншої частини скарги ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвалу складено та підписано 25 серпня 2025року.

Суддя Д.І. Городецький