Провадження № 2-о/947/491/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за участі заінтересованих осіб Управління житлово- комунального господарства Одеської міської ради (), Одеської міської ради ( ) про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду, в порядку окремого провадження, заходами електронного суду, надійшла заява адвоката Ляшенка Олега Валерійовича, який діє в ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як їх представника, в якій просить встановити факт, що має для заявників юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право власності на житло від «23» березня 1995 р., видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів про засвідчення, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить на правах спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», загальною площею квартири 50,6 кв.м, видане згідно з розпорядженням (наказом) від «23» березня 1995 р. № 54952, зареєстровано і записано в реєстрову книгу за № 19-3487 належить: - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код/№ (РНОКПП) НОМЕР_1 , паспорт ід-картка № НОМЕР_3 , дійсний до 06.12.2028, виданий 06.12.2018, орган, що видав 5112, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код/№ (РНОКПП / ІПН) НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 10.11.2006 року, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.

Ухвалою судді від 18.09.2025 року відкрито провадження у справі.

В матеріалах справи міститься заява адвоката Ляшенка О.В., який представляє інтереси з заявників, щодо можливості розгляду за справи за його та заявників відсутності, в якій вимоги заяви про встановлення факту, що має для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 юридичне значення підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи.

Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню на наступних підставах.

Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові; місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Так судом встановлено, Заявнику ОСОБА_1 належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_2 , яка розташована на IV поверсі ІХ поверхового будинку, і складається із 2 житлових кімнат жилою площею 29,6 кв.м, загальною площею 50,6 кв.м. Частина цієї ж квартири належить заявнику ОСОБА_2 (сину заявниці- ОСОБА_1 ) у розмірі 1/4. Інші частини квартири у розмірі по 1/4 частин належали: - ОСОБА_3 - ОСОБА_4 . Право власності за вказаними особами на зазначену вище квартиру виникло на підставі свідоцтва про право власності на житло від «23» березня 1995 р. виданим Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів за № 19-3487, яке було зареєстроване Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 10.10.1995 у книзі 147пр стр 29 реєстр 556 та зроблена відмітка (проставлений штамп і печатка) на правовстановлюючому документі свідоцтві про право власності на житло від «23» березня 1995 р. виданим Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів за № 19-3487 про реєстрацію права особистої власності на квартиру АДРЕСА_2 (мовою оригіналу) «за ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 свидетельства о праве собственности на жилье от 23.05.95 г.».

На підставі технічного паспорта виданим 07.02.2008 КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомого майна» на квартиру АДРЕСА_2 , яка розташована на IV поверсі ІХ поверхового будинку, складається із 2 житлових кімнат площею 18,4 кв.м та 11,2 кв.м, жилою площею 29,6 кв.м, кухні площею 6,1 кв.м, ванної кімнати площею 2,6 кв.м, коридору площею 9,0 кв.м, балкону площею 1,6 кв.м, загальною площею 50,6 кв.м, за реєстровим № 147пр-29-556 в рівних частках власниками вказані: - ОСОБА_3 ; - ОСОБА_4 ; - ОСОБА_1 ; - ОСОБА_2 . Прізвища заявників у правовстановлюючому документі були зазначені неправильно, замість ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вказано ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Причина неправильного написання прізвища очевидно виникла через неправильний переклад прізвищ з російської на українську мови. Такі розбіжності в даний час не надають можливості розпоряджатися заявникам належним їм майном, та за даних обставин вони вимушені звернутися до суду з даною заявою.

Юридична особа яка оформлювала і видавала правовстановлюючий документ Управління житлово комунального господарства Одеської міської ради (УЖКГ ОМР), ідентифікаційний код юридичної особи (код ЄДРПОУ) 03365736 за даними Міністерства юстиції України з 24.10.2012 в стані припинення, діяльність не здійснює. Внесення виправлень у правовстановлюючий документ законодавством не передбачено. Підстави отримання нового правовстановлюючого документу відсутні.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 його частка у розмірі 1/4 успадкована ОСОБА_4 .

Таким чином ОСОБА_4 стала співвласницею квартири із часткою у розмірі 1/2.

ОСОБА_4 померла, а її частка у розмірі 1/2 перейшла ІНФОРМАЦІЯ_3 її сину ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 - батько заявниці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер.

Отримати згоду у осіб зазначених у правовстановлюючому документі на внесення змін у правовстановлюючий документ так само як і внести виправлення у правовстановлюючий документ або отримати новий правовстановлюючий документ в даний час ні можливості ні підстав не має.

Таким чином, іншого варіанту, крім звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу заявникам не має.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (№ інформаційної довідки: 437956996, дата формування 02.08.2025) в розділі ВІДОМОСТІ З ДЕРЖАВНОГО РЕЄСТРУ РЕЧОВИХ ПРАВ є актуальна інформація про: Документ сформований в системі «Електронний суд» 19.08.2025 6 1) об`єкт речових прав на 2-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,6 кв.м, житловою площею 29,6 кв.м. Цей об`єкт має реєстраційний № 01, Номер об`єкта в РПВН: 22345740; 2) речове право за № 7915403 про право спільної власності (спільна часткова розмір частки 1/2) за ОСОБА_8 , зареєстроване 03.12.2014 на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 1-1609, виданий 03.12.2014, видавник: державний нотаріус Третьої одеської державної нотаріальної контори Ставнійчук А.О.

За цією ж Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (№ інформаційної довідки: 437956996, дата формування 02.08.2025) в розділі ВІДОМОСТІ З РЕЄСТРУ ПРАВ ВЛАСНОСТІ НА НЕРУХОМЕ МАЙНО - ВІДОМОСТІ ПРО ОБ`ЄКТ НЕРУХОМОГО МАЙНА за реєстраційним № майна: 22345740 є архівний запис про реєстрація прав (№ запису: 556 в книзі: 660пр-93) на 2-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,6 кв.м, житловою площею 29,6 кв.м. Підставою реєстрації зазначене свідоцтво про право власності, р№ 19-3487, 23.03.1995, УЖКГ виконкому Одеської міської ради. Співвласниками є: · 03.03.2008 за ОСОБА_2 зареєстрована на праві спільної часткової власності частка власності на 2-кімнатну квартиру (реєстраційним № майна: 22345740) у розмірі 1/4; · 03.03.2008 за ОСОБА_1 зареєстрована на праві спільної часткової власності частка власності на 2-кімнатну квартиру (реєстраційним № майна: 22345740) у розмірі 1/4; · 17.04.2008 за ОСОБА_4 зареєстрована на праві спільної часткової власності частка власності на 2-кімнатну квартиру (реєстраційним № майна: 22345740) у розмірі 1/2.

Відповідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0 від 29 листопада 2024 р. є запис про прізвище до реєстрації шлюбу: ОСОБА_9 , прізвище після реєстрації шлюбу: ОСОБА_10 , власне ім`я, по батькові: ОСОБА_11 , відомості про розірвання шлюбу за актовим записом № 639 від 06 липня 1994 р.

Проаналізувавши зазначений витяг, правовстановлюючий документ, паспорти, довідку та картку про присвоєння ідентифікаційних кодів заявниці ОСОБА_1 та заявника ОСОБА_2 , очевидно, що є розбіжності в написанні прізвища в правовстановлюючому документі (свідоцтві про право власності на житло від «23» березня 1995 р. виданим Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстрованим і записаним в реєстрову книгу за № 19-3487) МАЛІНОВСЬКА та МАЛІНОВСЬКИЙ, зокрема, паспорті заявниці: МАЛИНОВСЬКА, а у заявника в паспорті: МАЛИНОВСЬКИЙ.

З огляду на зазначене убачається, що: - ОСОБА_12 є одна й та ж особа - ОСОБА_13 є одною і тою ж особою.

Таким чином мають місце розбіжності в написанні прізвищ в правовстановлюючому документі (свідоцтві про право власності на житло від «23» березня 1995 р. виданим Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстрованим і записаним в реєстрову книгу за № 19-3487): - МАЛІНОВСЬКА тоді як у паспорті заявниці вказане прізвище: МАЛИНОВСЬКА; - МАЛІНОВСЬКИЙ тоді як у паспорті заявника вказане прізвище: ОСОБА_14 . Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звертаються до суду з даною заявою, в якій просять встановити факт належності правовстановлюючого документу їм, оскільки зазначена вище обставина перешкоджає заявникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в належному оформленні права власності в Єдиному державному реєстрі нерухомих об`єктів та вільно розпоряджатися своєю власністю.

Як вбачається з викладеного, згідно з законом встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявників, а саме: встановлення факту належності вказаних документів дає змогу заявникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на виправлення помилки і відповідно право на розпорядження своїм майном. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу, який просять встановити заявники є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявників, а чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе.

Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У зв`язку із розбіжностями у правовстановлюючому документі заявники вимушені звернутися до суду оскільки не мають змоги в повній мірі реалізувати своє право власності, гарантоване Конституцією України.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якому розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» убачається, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, в порядку встановленому ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Суд, розглядаючи справу повно, всебічно та об`єктивно, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню тому необхідно встановити факт належності ОСОБА_15 та ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житло від «23» березня 1995 р. видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів про засвідчення, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить на правах спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 яка приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», загальною площею квартири 50,6 кв.м, видане згідно з розпорядженням (наказом) від «23» березня 1995 р. № 54952, зареєстровано і записано в реєстрову книгу за № 19-3487.

Керуючись ст. ст. 264-268, 293-294, 315-319, 352,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за участі заінтересованих осіб Управління житлово- комунального господарства Одеської міської ради (), Одеської міської ради ( ) про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що свідоцтво про право власності на житло від «23» березня 1995 р. видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів про засвідчення, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить на правах спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 яка приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», загальною площею квартири 50,6 кв.м, видане згідно з розпорядженням (наказом) від «23» березня 1995 р. № 54952, зареєстровано і записано в реєстрову книгу за № 19-3487 належить: - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код/№ (РНОКПП) НОМЕР_1 , паспорт ід-картка № НОМЕР_3 , дійсний до 06.12.2028, виданий 06.12.2018, орган, що видав 5112, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код/№ (РНОКПП / ІПН) НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 10.11.2006 року, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 17.10.25.

Суддя В. О. Луняченко