Справа № 347/721/22
Провадження № 22-з/4808/90/25
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Барков В. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів: Василишин Л. В.,

Максюти І. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача щодо предмета спору - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про визнання недійсними та скасування державної реєстрації договорів дарування житлового будинку, земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Рішення Косівського районного суду від 21 березня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування від 20 липня 2020 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування від 20 липня 2020 року задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку, загальною площею 134,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 20 липня 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Тонюк М. М. за реєстровим номером 1006. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0282, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 20 липня 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Тонюк М. М. за реєстровим номером 1007. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0282, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі по 4 962 грн. з кожної.

02 травня 2025 року ОСОБА_1 подала клопотання про ухвалення додаткового рішення в зв`язку з тим, що при ухваленні судового рішення апеляційним судом не вирішено питання про розподіл судових витрат пов`язаних з оплатою правничої допомоги у суді апеляційної інстанції.

Додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 червня 2025 року у цій справі ухвалено додаткове рішення. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі по 4 000 грн. з кожної.

Постановою Верховного Суду від 08 вересня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_6 , подану адвокатом Шейко В. В., залишено без задоволення. Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 01 травня 2025 року залишено без змін. Поновлено дію постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 01 травня 2025 року.

16 вересня 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 понесені у суді апеляційної інстанції витрати на правову допомогу у розмірі 22 602,60 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та заявлені вимоги, колегія суддів вважає, що у прийнятті додаткового рішення слід відмовити з таких підстав.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції зокрема складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Статтею 270 ЦПК України, встановлено порядок ухвалення судом додаткового рішення у цивільній справі, відповідно до якого суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто, процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є невирішення питання про судові витрати разом з ухваленням судового рішення у справі.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (частина третя, п`ята статті 270 ЦПК України).

Аналізуючи вимоги статті 270 ЦПК України, слід дійти висновку, що додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених частиною першої статті 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів зауважує, що подана ОСОБА_1 заява про ухвалення додаткового рішення у справі від 16 вересня 2025 року, є аналогічною поданому нею клопотанню до суду апеляційної інстанції від 02 травня 2025 року за наслідками якого судом апеляційної інстанції було прийнято додаткову постанову від 05 червня 2025 року, якою стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі по 4 000 грн з кожної.

Таким чином, оскільки під час ухвалення Івано-Франківським апеляційним судом додаткової постанови від 05 червня 2025 року у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду від 21 березня 2023 року було вирішено питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, то заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу за розгляд справи в апеляційному суді є необґрунтованою, а підстави для прийняття додаткової постанови згідно вимог статті 270 ЦПК України відсутні.

Керуючись статтями 133, 141, 270, 381, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 21 жовтня 2025 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта