Справа № 2-2279/10
Провадження № 6/347/59/25
У Х В А Л А

Іменем України

22.10.2025 м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської областів складі:

головуючого-судді - Книщука Р.М.,

секретаря Додяк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Косів цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець Витвицький Володимир Васильович звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, мотивуючи свої вимоги тим, що в нього на виконанні знаходиться виконавче провадження №65332006 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2279/2010 виданого Косівським районним судом Івано-Франківської області 30.08.2016року, де боржником являється ОСОБА_1 . Однак, боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вчиняє будь-яких дій з метою погашення заборгованості, на виклики приватного виконавця не з`являється, обов`язки покладені на нього згідно закону не виконує. А тому, просить обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України до виконання ним зобов`язань за вище вказаним виконавчим листом.

В судове засідання приватний виконавець не прибув, натомість в клопотанні просив провести розгляд даного подання без його участі.

Суд, вивчивши матеріали подання прийшов до наступного висновку. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Нормами ст.441 ЦПК України встановлено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Як встановлено в судовому засіданні на виконанні в приватного виконавця Витвицького В.В. знаходиться виконавче провадження №65332006 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2279/2010 виданого Косівським районним судом Івано-Франківської області 30.08.2016року про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Вербовець Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки с. Вербовець Косівського району Івано-Франківської області в солідарному порядку на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за договорами про надання споживчого кредиту №1 від 29.08.2007р. та №0 від 29.08.2007 року в сумі 1904056,35 грн. (один мільйон дев`ятсот чотири тисячі п`ятдесят шість гривень 35 копійок) та 1700 грн. оплаченого державного мита, а також оплачених 120 грн. витрат інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи судом.

Згідно подання приватного виконавця Витвицького В.В., останній вказує, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, не вчиняє будь-яких дій з метою погашення заборгованості, на виклики приватного виконавця не з`являється, обов`язки покладені на нього згідно закону не виконує, а тому, на думку приватного виконавця, є всі підстави для обмеження його у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України до виконання ним зобов`язань за вище вказаному виконавчому листу.

Закон України від 21січня 1994року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов`язань.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Отже, сам факт відкриття виконавчого провадження, вчинення виконавцем передбачених законом дій по його виконанню та його неналежне виконання боржником, при відсутності належних та допустимих доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду, не свідчить про необхідність вжиття тимчасового обмеження конституційних прав боржника у праві виїзду за межі України.

Зокрема, як вбачається із матеріалів справи, вони не містять належних, допустимих та достатніх доказів в розумінні ЦПК України щодо підтвердження факту ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду.

У поданні державний виконавець посилається на наявність у ОСОБА_1 невиконаних зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту свідомого ухилення від його виконання.

Тобто, на переконання суду, приватним виконавцем не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, чи того що боржник безпідставно не з`являється на виклики державного виконавця і умисно ухиляється від виконання покладених на нього рішеннями суду зобов`язань.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Крім того, на вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Таким чином, аналізуючи викладене, з урахуванням вимог ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано належних і достатніх доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника сприятиме виконанню нею зобов`язань, у зв`язку з чим, подання є необґрунтованим та таким, що до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст.33 Конституції України, ст.ст.76-81, 247, 258, 259, 260, 261, 268, 353, 354, 441 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичну особу ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Книщук Р.М.