Справа №486/1237/25 Головуюча у 1-й інстанції Далматова Г. А.
Провадження № 22ц/812/1898/25 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану від його імені

адвокаткою Мірошниченко Оленою Василівною

на заочне рішення Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 липня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Далматової Г. А. в залі суду в місті Південноукраїнську Миколаївської області, із складанням повного судового рішення у справі

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі,

В С Т А Н О В И Л А:

2 липня 2025 року ОСОБА_2 , діючи через свою представницю адвокатку Вдовиченко І. С., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 10 000 грн щомісячно на кожну дитину окремо.

В обґрунтування поданого позову, посилалась на те, що у період з 28 травня 2005 року по 23 серпня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу у сторін народилися доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом із позивачкою, яка самостійно забезпечує їх потреби та несе витрати на утримання.

Оскільки відповідач надає матеріальну допомогу не регулярно та не в достатньому розмірі, який би відповідав засадам рівності обов`язку батьків змушена звернутись до суду із цим позовом.

Посилалась на ті обставини, що відповідач є працездатною особою, отримує стабільний та достатній дохід для матеріального забезпечення своїх дітей, оскільки є керівником та засновником Фермерського господарства «Едванс Агро» та власником значної кількості нерухомого майна, що перебуває як у його власності, так і на правах оренди.

Відзиву на позовну заяву відповідачем ОСОБА_1 не надано

Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 4 липня 2025 року задоволено клопотання позивачки про витребування доказів, постановлено про витребування з Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області відомостей про доходи та податкові надходження ОСОБА_1 та Фермерського господарства «Едванс Агро» за період з І кварталу 2024 року по ІІ квартал 2025 року.

8 липня 2025 року позивачка, діючи через свою представницю, звернулась з клопотанням розглядати справу за її та її представниці відсутності, підтримала позовні вимоги та не заперечувала проти заочного розгляду справи.

21 липня 2025 року до місцевого суду надійшла відповідь Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області.

Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 липня 2025 року постановлено про проведення заочного розгляду справи.

Заочним рішенням Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 липня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено, ухвалено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10 000 грн щомісяця та на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 10 000 грн щомісяця, починаючи з 2 липня 2025 року та до досягнення дітьми повноліття, з індексацією розміру стягнутих аліментів. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання. Розподілено судові витрати.

22 серпня 2025 року відповідач, діючи через свою представницю адвокатку Мірошниченко О. В., звернувся з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що не був обізнаним про розгляд справи, добровільно виконує обов`язок з утримання дітей та у нього відсутня фінансова спроможність до виплати аліментів у визначеному судом розмірі. Зазначав, що не отримує дивіденди від заснування Фермерського господарства, а його заробітна плата не дозволяє сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Позивачка, діючи через свою представницю ОСОБА_7 , звернулась з заявою в якій заперечувала проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення, вважала його законним та обґрунтованим та спростовувала доводи відповідача.

Ухвалою Південноукраїнського місцевого суду Миколаївської області від 9 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 , подану від його імені представницею ОСОБА_8 , про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі, відповідач ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокатка Мірошниченко О. В., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, без надання їм належної оцінки та з неправильним застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити, стягнувши з нього на утримання кожної з доньок по 3 200 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. В іншій частині просив рішення суду залишити без змін.

У змісті скарги посилався на ті обставини, що розмір стягнутих з нього аліментів є завеликим та перевищує розмір щомісячно отримуваних ним доходів. Зазначив, що є власником житлового будинку в селищі Арбузинка, вартістю 103 200 грн, та в порядку поділу спільного майна подружжя сплатив позивачці компенсації за належну їй частку у спільному майні за цей житловий будинок і інше нерухоме майно у розмірах 153 000 грн і 100 000 грн, так як придбав належну їй частку майнового комплексу разом із іншою особою за 252 200 грн.

Крім того він є власником двох земельних ділянок, а також засновником та головою Фермерського Господарства «Едванс Агро». Між тим, вкладаючи кошти у розвиток господарства, ОСОБА_1 не отримує дивідендів, а лише заробітну плату, оскільки має намір на швидкий розвиток підприємства та покращення прибутку.

За наведеного вказував, що позивачкою не надано достатніх належних та допустимих доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог щодо стягнення аліментів у розмірі 10 000 грн на кожну дитину щомісяця.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка, діючи через свою представницю ОСОБА_7 , вважала її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з того, що відповідач є власником житлового будинку в селищі Арбузинка, частки комплексу, двох земельних ділянок та є засновником і директором фермерського господарства, та має дохід, який є мінливим та варіюється від 10 грн 80 коп. до 60 300 грн.

Доказів того, що відповідач за станом здоров`я або наявністю інших утриманців не може сплачувати аліменти у такому розмірі відповідач не надав. В той час як чистий прибуток заснованого ним підприємства склав за 2023 рік 619 400 грн, а за 2024 рік 687 900 грн, а тому посилання на неотримання дивідендів не змінює майновий стан відповідача, та відповідно до закону має враховуватися при визначенні розміру аліментів.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 23 вересня та 10 жовтня 2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у порядку письмового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Положення Сімейного Кодексу України виходять з принципу рівності прав та обов`язків батьків, які повинні брати участь у матеріальних витратах, незалежно від того, з ким проживає дитина.

Судом встановлено, що у період з 28 травня 2005 року по 24 вересня 2019 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народились доньки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.35-36, 38,39).

Після розірвання шлюбу, доньки проживають разом із матір`ю, що не оспорюється сторонами (а.с.13, 37).

Позивачка ОСОБА_2 утримує дітей та забезпечує їм всебічний та гармонійний розвиток, діти навчаються у Одеському ліцеї «Школа Мрії» на платній основі на підставі договору № 2790 від 16 вересня 2024 року про надання освітніх послуг. Відомостей про свої доходи та наявність у неї будь-якого майна, окрім частини виробничого комплексу, позивачкою до суду не надано, але за матеріалами справи встановлено, що нею в порядку поділу майна з ОСОБА_1 отримана грошова компенсація належних їй часток на суми 153 000 грн, 100 000 грн та 17 000 грн, що сплачені колишнім чоловіком , та отримано у приватну власність комплекс, загальною площею 1 201кв.м.за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16-17, 21-22, 103-104).

Відповідач, в свою чергу на підтвердження виконання обов`язку утримання дітей, який здійснюється ним на власний розсуд надав роздруківки перерахування коштів на частково закриті номери платіжних карток, без зазначення особи отримувача але із зазначенням призначення платежу «на дітей» на деяких з них, а саме 22 липня 2025 року у сумі 4 900 грн, 28 липня 2025 року у сумі 1 700 грн, 18 грудня 2024 року на суму 1 000 грн, 25 листопада 2024 року - 1 000 грн, 21 жовтня 2024 року - 200 грн, 9 листопада 2024 року на суму 130 грн, 30 жовтня 2024 року у сумі 6 000 грн, 11 листопада 2024 року - 2 500 грн та ще 25 листопада 2024 року на суму 3 500 грн, 31 липня 2025 року у сумі 20 000 грн, 30 грудня 2024 року - 5 000 грн, 30 жовтня 2024 року у сумі 6 000 грн, у квітні 2025 року - 4 490 грн ОСОБА_2 , 22 липня 2024 року на суму 4 900 грн, 8 серпня 2025 року у сумі 1960 грн ОСОБА_5 (а.с.82-96).

За відомостями про майновий стан слідує, що відповідач ОСОБА_1 , який проживає окремо, має у власності дві земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства з кадастровим номером :01:000:0004, площею 4,4024га та з кадастровим номером :01:000:0002, площею 4,4024га, які перебувають в оренді ФГ «Едванс Агро» (а.с.14,15, 23-24). Також у власності має інше нерухоме майно, яке зокрема, ним набуто в порядку поділу спільного майна, а саме: комплекс, загальною площею 709,8кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1 , спільна часткова власність на який припинена у зв`язку з укладенням договору (а.с.16-17,110-116). В той же час належний сторонам житловий будинок АДРЕСА_2 відповідачем продано з відповідною сплатою грошової компенсації на користь позивачки за її частку в спільному майні подружжя. Залишок виплати відповідачем вартості частки позивачки у спільному майні за складеною розпискою складає 80 000 грн (а.с.103, 104, 105).

За витягом з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу в період з січня 2024 року по травень 2025 року відповідачем отримано доходу у травні 2024 року 10 грн 80 коп., у липні 2024 року відповідно в сумі 8 608 грн 70 коп., у серпні та вересні 2024 року по 9 000 грн, як заробітної плати, та додатково у вересні 37 268 грн за передачу майна в оренду, у жовтні та листопаді 2024 року по 9 500 грн, як заробітної плати, у грудні 2024 року в розмірі 4 240 грн, як благодійної допомоги, 4 760 грн, як отримання орендної плати, 60 300 грн, як благодійної допомоги від міжнародних організацій, та 9 500 грн, а також у період з січня по травень 2025 року в сумах по 9 500 грн, як заробітної плати (а.с.55-57). На підтвердження вказаних відомостей відповідачем також надано довідки про отриманий ним дохід в якості заробітної плати у Фермерському господарстві «ЕДВАНС АГРО», де він є засновником та працює на посаді голови господарства (а.с.27-28, 80-81, 122-130)

За змістом фінансової звітності мікропідприємства чистий прибуток ФГ «Едванс Агро» за період 2024 року склав 687 900 грн (а.с.58). Дані про виплату дивідендів на користь засновника відсутні.

Таким чином слід виснувати, що у власності сторін перебуває нерухоме майно, про наявність якого ним повідомлено суд, а саме: у власності позивачки комплекс, загальною площею 1 201кв.м.; у власності відповідача комплекс, загальною площею 709,8кв.м. та дві земельні ділянки, площами по 4,4024га кожній. Позивачкою про джерело свого доходу суду не повідомлено, лише надані дані про отримані від відповідача суми грошових компенсацій за її частку у спільному майні. Відповідач працює, отримує заробітну плату в розмірі 9 500 грн, здає в оренду належні йому земельні ділянки, за що отримує орендну плату, дивідендів від заснування фермерського господарства на наступний час не отримує, але при тому отримував суми одноразових благодійних допомог від міжнародних організацій, має борг перед позивачкою в розмірі 80 000 грн зі сплати її частки у майні, надає добровільно допомогу дітям у різних сумах, на свій розсуд.

Посилаючись на спроможність відповідача надавати постійну допомогу на утримання дітей, позивачка вважала можливою сплату ОСОБА_1 аліментів на кожну дитину в сумах по 10 000 грн, які перевищують його щомісячний дохід.

Заперечуючи проти визначення позивачкою такого розміру на кожну дитину, відповідач просив його зменшити та визначити по 3 200 грн.

У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1-2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Тому за положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, виходячи із змісту статей 180, 184 СК України та встановлених судами обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання двох доньок в твердій грошовій сумі, виходячи із способу їх стягнення, про який заявила матір дітей, та проти якого не заперечує їх батько, який має нестабільний дохід.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , слід виходити з рівних обов`язків батьків утримувати спільних дітей до повноліття, та обставини, передбачені статті 182 СК України, а саме: відсутність у відповідача іншої родини та інших утриманців, крім спільних з позивачкою дітей, а також те, що ОСОБА_1 є працездатним, заснував фермерське господарство, де працює головою та отримує на даний час лише заробітну плату, а також має дохід від здачі майна в оренду.

Тому, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції повинен був виходити з того, що цей розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також відповідати рівним правам та обов`язкам кожного з батьків, та майновому і сімейному стану платника аліментів, для якого їх розмір не повинен бути надмірним тягарем.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає за потрібне зменшити визначений судом першої інстанції розмір аліментів в 20 000 грн щомісяця або по 10 000грн на кожну дитину до 10 000 грн щомісячного розміру аліментів або по 5 000 грн на кожну дитину, який є не лише таким, що значно перевищує встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а ще є достатнім для належного розвитку дитини, як 2008 року народження, так і 2013 року народження, з огляду на рівні права батьків з їх виховання та утримання, а також рівні права усіх дітей на гармонійний розвиток та співмірне утримання обома батьками.

Посилання відповідача на зменшення розміру аліментів до 3 200 грн на кожну дитину не заслуговують на увагу, з огляду встановлений майновий стан батька дітей та можливі його фінансові спроможності.

За такого позов ОСОБА_2 слід задовольнити частково, зменшивши розмір стягнутих аліментів на кожну дитину з 10 000 грн до 5 000 грн щомісяця з їх відповідною індексацією.

Таким чином постановлене судом першої інстанції заочне рішення суду підлягає зміні відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України в частині обсягу задоволених вимог та зменшення розміру стягнутих аліментів.

В іншій частині рішення суду не оскаржено, а тому не є предметом апеляційного перегляду. Внаслідок цього доводи відповідача про його необізнаність щодо розгляду справи, враховуючи наявність у матеріалах справи підтвердження його належного повідомлення через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» (а.с.90), не мають правового значення.

Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені адвокатом Мірошниченко Оленою Василівною, задовольнити частково.

Заочне рішення Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 липня 2025 року в частині обсягу задоволених вимог та визначення розміру стягнутих аліментів змінити, зазначивши про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та визначити щомісячним розміром аліментів, стягнутих на кожну дитину, по 5 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з цього дня, як дати складення повного судового рішення.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Крамаренко

О. В. Локтіонова