Справа № 461/7261/24
Провадження № 2/466/882/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Зими І.Є.

секретаря судового засідання Васинчик М.О.

представник позивача Лубоцької Н.І.

представника відповідачки Смолинця Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

в с т а н о в и в :

09.09.2024 року, АТ «Ідея Банк» звернулося до Галицького районного суду м. Львова з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 29.01.2019 року, в розмірі 136 641, 24 грн., та судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.01.2019 року, згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб , текст якого розміщено на Інтернет сторінці банку за посиланням : https://ideabank.ua/sites/default/files/2019-11/%D0%9F%D1%83%D0%B1%D0%BB%D1%96%D1%87%D0%BD%D0%B0%20%D1%83%D0%B 3%D0%BE%D0%B4%D0%B0%2016.04.18-08.04.19.pdf, між Банком та ОСОБА_1 було укладено Угоду №C-204-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки . Також, укладаючи Кредитний договір сторони погодились, що клієнт ознайомлений умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку з усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний (п. 4). Згідно Кредитного договору Відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого Кредитним договором ліміту Кредитної лінії, доступного відповідачці. Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24% річних. Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн, Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 49 900 грн.

Враховуючи, що зобов`язання Банку щодо встановлення ліміту Кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми Кредитної лінії, що може бути доступна Клієнту, протягом строку дії відновлювальної Кредитної лінії, здійснюється Банком в межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії без будь-яких обмежень. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, підтверджується випискою по Поточному рахунку . Станом на дату звернення до суду відповідачка не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за Кредитним договором. Останній платіж/зарахування здійснено 06.12.2021. Отже, сума боргу відповідачки за Кредитним договором станом на 10.07.2024 становить 136 641,24 грн., та складається з простроченого боргу 49711,12 грн., процентів 86830, 12 грн., штрафних санкцій (що нараховані до 29.02.2020 року) 100 грн. Оскільки відповідачка в добровільному порядку не сплатила заборгованість, позивач змушений звернутись до суду.

Згідно ухвали Галицького районного суду м. Львова від 07.10.2024 року, справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Львова, куди матеріали поступили 15.11.24.

Ухвалою судді Шевченківського райсуду м. Львова від 18.11.2024 призначено спрощений порядок розгляду даного провадження.

В процесі розгляду справи, 28.03.2025 року, до суду надійшла зустрічна позовна заява, яку представник відповідачки просив прийняти до спільного розгляду з первісним позовом, поновивши строк на подачу такого.

Ухвалою суду від 21.05.2025 року, у прийнятті зустрічного позову було відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 29.09.2025 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21.05. 2025 року залишено без змін.

В судовому засіданні, представник позивача, адвокат Лубоцька Н.І. просила заявлені вимоги задовольнити, покликаючись на аргументи , аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідачки, адвокат Смолинець Я.І. заперечив щодо позовних вимог. Зазначив, що в Угоді №C-204-0 про відкриття кредитної лінії , зокрема у п.п.2 п. 7, сторони узгодили , що строк користування Лімітом кредитної лінії становить 1 рік. Питання про пролонгацію дії Кредитної лінії, лише за ініціативою Банку, суперечить вимогам законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

29.01.2019 року, між Банком та ОСОБА_1 було укладено Угоду №C-204-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки . Згідно кредитного договору відповідачка отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків НОМЕР_2 ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди становить 49 900 грн.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач АТ «Ідея Банк» виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків НОМЕР_2 ).

Згідно із ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Разом з тим, відповідачка не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та інші платежі за кредитним договором. З пояснень представника відповідачки, останній не заперечував факт користування відповідачкою кредитним лімітом.

На виконання ухвали суду про витребування доказів, позивач надіслав на адресу суду оригінал угоди № С-204-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 29.01.2019; договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у редакції, яка діяла з 16.04.18 по 07.04.2019 та докази його затвердження: докази зарахування грошових коштів на рахунок 5355 ХХХХ ХХХХ4711. у тому числі первинні бухгалтерські документи та детальний розрахунок нарахування відсотків та їх складових.

Згідно тарифів на видачу та обслуговування кредитних карток (а.с.97), п.1 судом встановлено наступне. Обслуговування кредитної заборгованості (від залишку заборгованості станом на останній банківський день місяця) становить 4 відсотки, та стягуються щомісячно, разом з обов`язковим мінімальним платежем, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття рахунку. Обслуговування основної картки в місяць становить 10 грн., та сплачуються щомісячно в останній банківський день місяця при наявності заборгованості, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття рахунку. Відсоткова ставка за використання кредитного ліміту по операціях видач та торгових операціях відсотків річних, 24 відсотків - нараховується в останній банківський день розрахункового періоду та підлягає сплати протягом Платіжного періоду, передбаченого договором. Розмір обов`язкового платежу по заборгованості складає 8 відсотків та сплачується від суми фактичної заборгованості на останній банківський день Розрахункового періоду. Також додатково додаються суми штрафу за виникнення простроченої заборгованості та недозволеного овердрафту, а також суми простроченої заборгованості по кредиту. Термін оплати - останній банківський день Платіжного періоду, передбаченого договором.

07.05.2024 АТ «Ідея Банк» направлено ОСОБА_1 вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідної даної вимоги, АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору. Також відповідачку повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора (а.с.22). Вказана вимога залишилась невиконаною відповідачкою.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Укладаючи Кредитний договір від 29.01.2019 сторони погодились, що клієнт ознайомлений умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку з усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний (п. 4), про що свідчить власноруч поставлений підпис ОСОБА_1 .

Згідно з умовами угоди №№C-204-0, п. 7 , Сторони погодились, що: - кожна зі Сторін зобов`язана зберігати повну конфіденційність фінансової, комерційної та іншої інформації, отриманої від іншої сторони, і не розголошувати її, за винятком передбачених законом та/або цією Угодою чи ДКБО випадків ; ця угода є укладеною з дня її підписання Сторонами та діє протягом строку кредитування (Кредитної лінії), який складає 1 рік з дати укладання та з можливістю автоматичної пролонгації, але в будь - якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Угодою. Після сплину строку кредитування, він може щоразу подовжуватися на такий самий строк . Датою початку нового строку дії Кредитної лінії вважається дата, наступна за датою закінчення попереднього строку дії Кредитної лінії. При цьому Клієнт доручає Банку переглядати/змінювати Тарифи (в тому числі розміри процентних ставок) при кожній пролонгації строку дії Кредитної лінії та встановлювати їх у розмірах, що будуть чинними в Банку для відповідного Продукту на дату виконання Банком такої пролонгації, на весь новий строк дії Кредитної лінії.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відтак, сторони погодили всі необхідні та істотні умови договору , про що свідчить підпис «З умовами та Тарифами на послуги банку ознайомлений (на), згодний (на), вони мені зрозумілі та я їх приймаю ОСОБА_1 29.01.2019»

Щодо твердження представника відповідачки, що сторонами не було погоджено пролонгацію договору кредитної лінії суд зазначає, що згідно умов угоди, передбачено, що вказаний договір укладається строком на 1 (один рік) з дати укладання та з можливістю автоматичної пролонгації, але в будь - якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Угодою. Тобто, до повного виконання відповідачкою своїх зобов`язань перед банком. Крім того, оскільки ОСОБА_1 по завершенню первинного строку дії договору і далі продовжувала користуватись кредитною лінією на умовах , зазначених у договорі, то суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на те, що позивач в односторонньому порядку , без згоди клієнта, здійснив пролонгацію договору. Згідно роздруківки розміру заборгованості, представленої представником позивача, дії відповідачки свідчать про її згоду на продовження дії договірних відносин з Банком.

Окрім цього, судом встановлено, що пеня за несвоєчасне погашення платежів та інші штрафні санкції за Кредитним договором, що заявлені до стягнення у даній справі нараховані відповідачці по 29.02.2020 включно, адже починаючи з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) їх нарахування припинено на виконання вимог пункту 6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідальність, визначена ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд звертає увагу, що вказаними нормами не передбачено звільнення від обов`язку позичальника сплачувати кредит та проценти за його користування.

Окрім того, відповідачкою та її представником не надано іншого розрахунку заборгованості, аніж того, який надано позивачем.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

В постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) дійшла висновку про те, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів. (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця с паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Наданий позивачем паспорт споживчого кредиту є лише рекламою споживчого кредиту і передує укладенню самого договору, та містить узагальнену інформацію про умови кредитування.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), зроблено висновок, що: "у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач) Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, відповідно до умов укладеного договору. Даний факт стверджується випискою з поточного рахунку по кредитному договору та детальному розрахунку заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Однак в порушення зазначених вище норм закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, та допустила заборгованість.

Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті згідно розрахунку заборгованості позивача становить 136 6641,24 грн., є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить 49711,12 гривень.

Згідно з частиною третьою статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, щодо сплати споживачем пені за прострочення повернення кредиту.

З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань, задоволенню в заявленому розмірі не підлягають.

На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме сума боргу за договором, яка підлягає стягненню з відповідачки становить 74 566, 68 грн , що складається з 49 711,12 грн. основної заборгованості та 24, 855 56 грн заборгованості за відсотками.

Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного Товариства «Ідея Банк» заборгованість за договором №C-204-0 від 29.01.2019 року в розмірі 74 566, 68 грн (сімдесят чотири тисячі п`ятсот шістдесят шість гривень, 68 копійок), що складається з 49 711,12 грн. основної заборгованості та 24, 855, 56 грн заборгованості за відсотками.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного Товариства «Ідея Банк» 3 028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень) судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту .

Сторони в справі:

Позивач: Акціонерне Товариство «Ідея Банк», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Валова 11.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду виготовлено та оголошено 22.10.2025 року .

Суддя І. Є. Зима