ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3098/25 Провадження№ 2-о/636/101/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді Гніздилова Ю. М., присяжних: Мяч Т.І. та Лисенка А.В., за участю секретаря судового засідання Селевко Т.С., заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Ключника О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шевченко Олександр Олександрович, про визнання особи безвісті відсутньою, заінтересована особа: Вільхуватська сільська рада, ІНФОРМАЦІЯ_1 та військова частина НОМЕР_1 ,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати його колишню дружину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану за адресом: АДРЕСА_1 , безвісно відсутньою з серпня 2008 року.

Заява обгрунтована тим, що ОСОБА_1 в період з 16.03.2002 по 09.07.2008 роки перебував у шлюбі з ОСОБА_3 . Від шлюбу має спільну дитину, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час шлюбу ОСОБА_1 разом із своєю родиною (дружиною та сином) спільно проживав за адресом: АДРЕСА_1 .

09.07.2008 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було розірвано. Після розлучення ОСОБА_5 повернула своє дівоче прізвище ОСОБА_6 та отримала про це відповідні документи.

У серпні 2008 року ОСОБА_2 раптово поїхала з села де була зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1 , у невідомому для ОСОБА_1 напрямку залишивши його разом із їх спільним сином ОСОБА_4 за місцем їх реєстрації та фактичного проживання з сином.

З грудня 2008 року ОСОБА_1 повністю втратив спілкування із матір`ю свого сина (його колишньою дружиною) ОСОБА_2 , оскільки остання повідомила йому про те, що переїхала жити в російську федерацію. З того часу ОСОБА_1 не відомо де знаходиться/перебуває ОСОБА_2 та як з нею зв`язатися.

З серпня 2008 року ОСОБА_1 самостійно піклувався та виховував свого сина ОСОБА_4 та не вживав заходів щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Син ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у складі Збройних Сил України приймає активну участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України та інтересів держави, має нагороди та відзнаки.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 отримав сповіщення сім`ї про те, що його син, старший солдат ОСОБА_4 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , зник безвісті 15.10.2024 року в Донецький області.

З приводу на вказаний факт виникла необхідність у розподілі матеріальної допомоги і відповідних пільг в установленому законом порядку між батьками, оскільки ОСОБА_4 не мав інших родичів та членів сім`ї.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 22.04.2025 року відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали повністю та просили її задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд н повідомили.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою не проживає, що підтвреджується довідкою Вільхуватської сільської ради від 13.03.2025р. за № 02-15/39.

ОСОБА_2 від шлюбу із ОСОБА_1 має сина ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серія НОМЕР_2 видане 27.04.2002р. Вільхуватською сільською радою Великобурлуцького району Харківської області.

Після розлучення повернула своє дівоче прізвище ОСОБА_6 та отримала відповідні документи, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 виданого 19.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великобурлуцького районного управління юстиції Харківської області.

За заявою ОСОБА_1 від 07.04.2025р. №007/В/04-2025 про факт зникнення безвісті ОСОБА_2 до Відділення поліції №1 Куп`янського РВП (Великобурлуцьке ВП) Головного управління Національної поліції в Харківській області, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000718 від 08.04.2025р. внесено відомості про скоєння кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що підтверджуються витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого ОСОБА_1 . В ході проведених співробітниками поліції слідчих (оперативних) заходів місцеперебування (знаходження) ОСОБА_2 встановлено не було.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 отримав сповіщення сім`ї №28 від 21.10.2024р. за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 про те, що його син, старший солдат ОСОБА_4 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , зник безвісті 15.10.2024 року в Донецький області.

З метою отримання матеріальної допомоги і пільг в установленому законом порядку ОСОБА_1 подано відповідні заяви до ІНФОРМАЦІЯ_5 , військової частини НОМЕР_1 .

Листом від 12.02.2025р. №164, військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 повідомлено про те, що для продовження можливості отримувати відповідної матеріальної допомоги і пільг в установленому законом порядку за фактом зникнення безвісті ОСОБА_4 , останньому необхідно звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_5 , надати документи стосовно матері ОСОБА_4 ОСОБА_2 та заяву від неї щодо її міркувань з приводу отримання та розподілу матеріальної допомоги і відповідних пільг.

Крім того, у судовому засідання був допитаний свідок.

Так, допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_9 , який є сусідом ОСОБА_2 , повідомив, що з липня 2002 року перебував у добрих сусідських стосунках із сусідами ОСОБА_1 , його дружиною ОСОБА_3 , які разом з їх спільним сином ОСОБА_4 , мешкали за адресом: АДРЕСА_1 .

Після розлучення влітку 2008 року ОСОБА_10 раптово поїхала з села, а їх спільний син ОСОБА_11 залишився жити разом з ОСОБА_12 який одноосібно про нього піклувався та виховував.

З серпня 2008 року до теперішнього часу ОСОБА_9 жодного разу не зустрічав та не бачив ОСОБА_2 у селі, де вона перебуває в теперішній час та як з нею зв`язатися йому не відомо.

При зустрічах з ОСОБА_13 останній неодноразово розповідав йому про те, що не бачить та не спілкується зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_10 , ОСОБА_10 не цікавиться їх спільного сина ОСОБА_14 , не приймає участі в його вихованні та йому не відомо де вона перебуває та як з нею зв`язатися.

Характеризує ОСОБА_15 як доброзичливого сусіда, порядного чоловіка, який особисто та самотужки піклувався та виховував свого сина ОСОБА_16 як порядну людину та справжнього чоловіка.

Характеризує ОСОБА_17 як не порядну людину, котра після розлучення зі своїм чоловіком ОСОБА_12 поїхала з села де проживала та жодним чином не приймала участі у вихованні свого сина ОСОБА_16 .

Де проживає чи перебуває з серпня 2008 року по теперішній час ОСОБА_18 , та як з нею зв`язатися ОСОБА_9 не відомо.

Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Як встановлено частиною першою статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Згідно зі статтею 43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Визнання особи безвісно відсутньою - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:

а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;

б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;

в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України;

г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Положеннями статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» визначено, що особа набуває статусу такої, що зникла безвісти, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук або за рішенням суду. Особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом. Надання особі статусу зниклої безвісти відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Якщо особа, зникла безвісти, оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не встановлено, проведення розшуку такої особи в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб. Початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження.

Згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.

Судом встановлено, що

Отже, під час розгляду справи з`ясовано, що на даний час місце перебування ОСОБА_2 не встановлено, у місці постійного проживання з 2008 року відсутні відомості про її місце перебування, останні відомості про місце її перебування датовані серпнем 2008 року, коли ОСОБА_2 раптово поїхала з села де була зареєстрована і до сьогодні відсутні відомості щодо місця її перебування.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви та визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою.

Керуючись статтями 2, 76-80, 89, 263- 265, 305-309 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ., заінтересовані особи: Вільхуватська сільська рада, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 , про визнання особи безвісті відсутньою задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянку України, зареєстровану за адресом: АДРЕСА_1 , безвісно відсутньою з серпня 2008 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Головуючий суддя: Ю.М. Гніздилов

Присяжні: Т.І. Мяч

А.В. Лисенко