Провадження № 2/686/6212/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Кучерук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницький справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Чорноострівської селищної ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із позовом до Чорнроострівської селищної ради Хмельницького району в якому просили встановити факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була матір`ю ОСОБА_4 та бабою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивачів ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входив житловий будинок АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 був її син ОСОБА_4 (батько позивачів), який прийняв спадщину після померлої ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер. Спадщину після померлого ОСОБА_4 прийняли його син - ОСОБА_2 (позивач у справі) та дружина померлого - ОСОБА_5 . Донька померлого - ОСОБА_1 відмовилася від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 , подавши до нотаріуса відповідну письмову заяву.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачів - ОСОБА_5 . Після її смерті спадщину прийняла її донька - ОСОБА_1 . Син померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_2 від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 відмовився, подавши до нотаріуса відповідну письмову заяву.

Так, до складу спадщини, яка відкрилася після померлої ОСОБА_3 увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 . Разом з цим державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на цей будинок зареєстровано не було. Вказаний будинок був побудований у 1960 році та з того часу перебував на погосподарському обліку у відповідній сільській раді та згідно особовому рахунку обліковувався за померлою ОСОБА_3 . Також, після побудови будинку був присвоєний обліковий номер, була видана домова книга, що підтверджує факт прийняття будинку до експлуатації. Отже наявність записів у погосподарській книзі станом згідно діючого на той час законодавства підтверджують право власності осіб на цей будинок.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв її син - ОСОБА_4 , шляхом фактичного вступу в управління цим спадковим майном. Оскільки спадщину після померлого ОСОБА_4 прийняли його син ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_5 , останні успадкували спірний житловий будинок у рівних частках - по 1/2 частці відповідно. У подальшому, після смерті ОСОБА_5 , спадщину прийняла її донька - ОСОБА_1 , яка у свою чергу успадкувала 1/2 частку спірного домоволодіння.

Оформити свої спадкові права позивачі не мають можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності спадкодавців на домоволодіння АДРЕСА_1

Крім того, під час перевірки нотаріусом документів було виявлено розбіжності у документах, які б підтверджували родинні відносини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки прізвище спадкодавця ( ОСОБА_3 ) не співпадає з прізвищем матері ОСОБА_4 , яке зазначено у його свідоцтві про народження ( ОСОБА_6 ).

Відзив на позов відповідачем не поданий.

В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися. Представник позивачів адвокат Сапуга Ю.В. подала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивачів. Позов підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних матеріалів.

Фактичні обставини встановлені судом.

Позивач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вказане підтверджено свідоцтвом про народження позивача серія НОМЕР_1 , яке видане Антонівською сільською радою Хмельницького району

Позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 та її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 24.01.1999 року позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 та після реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». Вказане підтверджено свідоцтвами про народження позивачки серія НОМЕР_2 , яке видане 21.05.1079 року Антонівською сільською радою Хмельницького району та свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 , яке видане повторно 31.05.2024 року Хмельницьким відділом ДРАЦС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №3 від 27.11.2024 року встановлено, що ОСОБА_3 , 1919 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . На час смерті померла проживала у с. Катеринівка Хмельницького району.

Згідно архівної довідки Хмельницької районної державної нотаріальної контори №1654/01-15 від 16.07.2024 року встановлено, що по документах архівного фонду Хмельницької РДНК встановлено, що спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в 1993-2004 роках не заводилася.

Відповідно до виписок з погосоподарської книги за 1991-1995, 2021-2025 роки, які видані виконавчим комітетом Чорноострівської селищної ради Хмельницького району (№70 від 30.03.2023 року та №162 від 16.09.2024 року) встановлено, що згідно записів погосоподарського обліку Чорноострівської селищної ради наявний особовий рахунок № НОМЕР_4 за ОСОБА_3 , яка померла у 1993 році, рахується житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 у даному господарстві зареєстрована і проживала одна. Рік побудови будинку - 1960 рік. Також за вказаним домогосподарством рахується земельна ділянка у розмірі 0,5 га, земельна ділянка не приватизована.

Відповідно до довідки Чорноострівської селищної ради Хмельницького району №156 від 04.09.2024року підтверджено, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки с. Катеринівка, фактично в управління та розпорядження спадковим майном вступ ОСОБА_4 , який користувався речами померлої, доглядав за будинком, городом і садом.

Згідно повідомлення Хмельницького БТІ №750841 від 21.01.2025 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстроване.

Відповідно до посвідки про народження серія НОМЕР_5 , яка видана Катеринівською сільською радою Кам`янець-Подольського району 18.09.1946 року ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 та його батьками є: ОСОБА_11 та ОСОБА_6 .

Згідно відповіді Державного архіву Хмельницької області №М-620/01.01-18/2024 від 26.03.2024 року встановлено, що в книгах реєстрації актів про шлюб Катеринівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області за 1940-1942 роки відомостей про одруження ОСОБА_11 та ОСОБА_12 немає. У примітці до вказаної відповіді зазначено, що актові записи про шлюб Катеринівської сільської ради за 1940-1942 роки надійшли на зберігання частково.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 .

Згідно довідки виконавчого комітету Чорноострівської селищної ради №405 віл 05.12.2016 року ОСОБА_4 станом на 19.09.2016 рік був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним за вказаною адресою зареєстровані і проживали його дружина - ОСОБА_5 та син ОСОБА_2 .

29.09.2016 року ОСОБА_5 звернулася до Хмельницької РДНК із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 та на підставі вказаної заяви було заведено відповідну спадкову справу №398-2016.

Також, 29.09.2016 року до Хмельницької РДНК донька померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_1 подала письмову заяву, в якій відмовилася від прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 .

21.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницької РДНК із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 та на підставі вказаної заяви було заведено спадкову справу №199-2021.

Також, 21.07.2021 року до Хмельницької РДНК син померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , подав письмову заяву, в якій відмовився від прийняття спадщини після померлого матері ОСОБА_5 .

Застосовні норми права та мотиви з яких виходить суд.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб - частина 1 ст.316 ЦК України.

Відповідно до приписів ст.325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За приписами статтей 1216, 1217 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1268, частини першої статті 1269 та частини першої статті 1270 ЦК України слідує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (тут і надалі в редакції станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 (смерті ОСОБА_3 )) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті - ч.1 ст.529 ЦК УРСР.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.548, частини 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Однією із підстав набуття у власність на нерухоме майно є успадкування цього майна у встановленому законом порядку.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Зібрані у справі докази вказують на те, що житловий будинок АДРЕСА_1 був побудований у 1960 році та належав ОСОБА_3 , 1919 р.н.. За вказаним домовололінням закріплена земельна ділянка, та на ім`я ОСОБА_3 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_6 .

Після смерті ОСОБА_3 , спадщину, до складу якої входило домоволодіння АДРЕСА_1 прийняв її син ОСОБА_4 , який вступив у фактичне володіння та розпорядження цим спадковим майном. При цьому факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджений зібраними доказами, зокрема свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , виписками з по господарських книг, за 1971, 1972, 1979 роки в яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 значаться як мати та син.

Право власності на це спадкове майно ОСОБА_4 не оформив. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли його син ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_5 . До складу спадщини після смерті ОСОБА_4 входило в тому числі у домогосподарство АДРЕСА_1 , яке останній успадкував після померлої ОСОБА_3 .. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 . Спадщину після її смерті прийняла її донька ОСОБА_1 . До складу спадщини після померлої ОСОБА_5 входить в тому числі 1/2 частка домоволодіння АДРЕСА_1 , яку остання успадкувала після померлого чоловіка ОСОБА_4 .

Разом з цим відсутність оформленого у встановленому порядку права власності на спірне домоволодіння за ОСОБА_3 перешкоджає позивачам оформити свої спадкові права на таке майно у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що поданий позивачами позов в частині визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_2 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Щодо вимог позову про встановлення факту, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була матір`ю ОСОБА_4 та відповідно бабою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 суд зазначає, що такі вимоги не ефективним способом захисту у зв`язку із чим задоволенню не підлягають. Так, оскільки спір виник з приводу спадкування нерухомого майна, ефективним способом захисту є вимога позивачів про визнання за ними права власності (частку у праві власності) на спірне нерухоме майно в прядку спадкування. При цьому встановлення факту родинних відносин між спадкодавцем та особами, які претендують на спадкування є передусім питаннями доведення відповідних обставин, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Для такого підтвердження заявлення вимоги про встановлення факту родинних відносин та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про встановлення такого факту не є необхідними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-215, 256 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку площею 39,5 кв.м, житловою 19,8 кв.м , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку площею 39,5 кв.м, житловою 19,8 кв.м , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_3

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Чорноострівська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, код ЄРДПОУ 04403901, адреса: Хмельницький район, с. Чорний Острів, вул. Незалежності, буд.13.

Повний текст судового рішення складено 17.10.2025 року.

Суддя: