ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/819/346/25 Доповідач Кутурланова О.В.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Кутурланової О.В.,
суддів:Радченка С.В.,
Склярської І.В.,
секретарОлійник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.03.2008 року, від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають, шлюбні відносини фактично припинені, так як сторони мають різні погляди на життя.

Посилаючись на те, що примирення та подальше спільне життя є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, позивач просив шлюб з відповідачкою розірвати.

06.09.2017 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю до реєстрації шлюбу та поділ спільного майна.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що оскільки до 2004 року діяв Кодекс про шлюб та сім`ю України, який визнавав тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадського стану, тому просила встановити факт проживання однією сім`єю лише з 01 січня 2004 року по 10.08.2015 року, а також визнати спільною сумісною власністю сторін:

- двоповерховий садибний будинок літ.А загальною площею 74,0 кв.м., з яких літня житлова площа становить 38,5 кв.м., підсобна - 35,5 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються літ.Г- санвузол, літ.Д - сарай, літ.Ж - навіс, огорожа №1-3, І- мостіння, розташований на території Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області;

- земельну ділянку площею 0,600 га, кадастровий номер - :07:004:0103, розташовану на території Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області;

- житловий будинок №211 літ.В загальною площею 213,0 кв.м. з яких житлова - 120, 1 кв.м., підсобна - 92,9 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються з гаражу - літ.Д, огорожа 1,2, що розташовані на земельній ділянці 518,1 кв.м по АДРЕСА_1 .

Провести поділ спільно нажитого майна подружжя, шляхом визнання за кожним права власності на частку:

- двоповерхового дачного будинку літ.А загальною площею 74,0 кв.м., з яких літня житлова площа становить 38,5 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються з підсобної площі - 35,5 кв.м., літ. Г - санвузлу, літ.Д - сараю, літ.Ж - навісу, огорожі №1-3, І-мостіння;

- земельної ділянки площею 0,600 га, кадастровий номер -:07:004:0103, розташовану на території Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області;

- житлового будинку №211 літ.В загальною площею 213,0 кв.м., з яких житлова - 120,1 кв.м., підсобна - 92,9 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються з гаражу - літ. Д, огорожі 1,2, розташованого на земельній ділянці АДРЕСА_2 ;

- трикімнатної квартири житловою площею 49,6 кв.м., загальною 93,5 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_3 ;

- легкового автомобіля 2013 року випуску д.н. НОМЕР_1 , білого кольору марки VOLKSWAGEN TOUAREG номер кузова НОМЕР_2 .

07 вересня 2017 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області у справі № 766/5629/17 об`єднано в одне провадження позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна.

13 вересня 2017 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області у справі № 766/5629/17 заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна від 07.09.2017 року задоволено.

Накладено арешт на двоповерховий садибний будинок разом з господарсько-побутовими спорудами, реєстраційний номер майна № НОМЕР_3 , загальна площа 74,0 кв.м., що знаходиться за адресою: с.Садове, Білозерського району Херсонської області, садівниче товариство «Петровець»; земельну ділянку площею 0,600 га, кадастровий номер :07:004:0103, розташовану на території Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області; житловий будинок разом з господарсько-побутовими спорудами, реєстраційний номер майна №14214272, загальною площею 213,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; трикімнатну квартиру, реєстраційний номер майна № 6435705, загальна площа 93,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

06.06.2018 року ОСОБА_2 подано до суду заяву про уточнення зустрічних позовних вимог, відповідно до якої просить:

- встановити факт проживання з ОСОБА_3 з 01 січня 2004 року по 10.08.2015 року однією сім`єю;

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 :

1) двоповерховий садибний будинок літ.А загальною площею 74,0 кв.м., з яких літня житлова площа становить 38,5 кв.м., підсобна 35,5 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються літ.Г - санвузол, літ.Д - сарай, літ.Ж - навіс, огорожа №1-3, І - мостіння;

2) земельну ділянку площею 0,600 га, кадастровий номер - :07:004:0103, розташовану на території Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області;

3) житловий будинок №211 літ.В загальною площею 213,0 кв.м., з яких житлова - 120, 1 кв.м., підсобна - 92,9 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються з гаражу - літ.Д, огорожа 1,2, які розташовані на земельній ділянці 518,1 кв.м по АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на :

1) двоповерховий садибний будинок літ.А загальною площею 74,0 кв.м., з яких літня житлова площа становить 38,5 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються з підсобної площі 35,5 кв.м., літ.Г - санвузлу, літ.Д - сараю, літ.Ж - навісу, огорожі №1-3, І - мостіння;

2) земельну ділянку площею 0,600 га, кадастровий номер -:07:004:0103, розташовану на території Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області;

3) трикімнатну квартиру житловою площею 49,6 кв.м., загальною 93,5 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_3 ;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на

1) житловий будинок №211 літ.В загальною площею 213,0 кв.м., з яких житлова - 120, 1 кв.м., підсобна - 92,9 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються з гаражу -літ. Д, огорожі 1,2, розташованого на земельній ділянці 518,1 кв.м по АДРЕСА_1 ;

2) легковий автомобіль 2013 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , білого кольору марки VOLKSWAGEN TOUAREG, номер кузова НОМЕР_2 ;

- за перебільшення вартості частки у майні при його поділі стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1 406 908,86 грн.;

- припинити право власності ОСОБА_3 на майно, що буде визнано за нею на праві власності;

- здійснити розподіл судових витрат, які складаються із суми судового збору та витрат пов`язаних із залучення експертів, а саме: 598,25 грн та 6000,00 грн., стягнувши їх з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 квітня 2019 року у справі №766/5629/17 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено, розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 28.03.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №110.

23.05.2019 року ОСОБА_2 спрямовано до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно яких вона просила:

- встановити факт проживання з ОСОБА_3 з 01 січня 2004 року по 10.08.2015 року однією сім`єю;

- визнати двоповерховий садибний будинок літ.А загальною площею 74,0 кв.м., з яких літня житлова площа становить 38,5 кв.м., підсобна 35,5 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються літ. Г - санвузол, літ.Д -сарай, літ.Ж - навіс, огорожа №1-3, І - мостіння, земельну ділянку площею 0,600 га, кадастровий номер - :07:004:0103, розташовану на території Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області та житловий будинок АДРЕСА_4 , загальною площею 213,0 кв.м., з яких житлова - 120, 1 кв.м., підсобна - 92,9 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються з гаражу - літ.Д, огорожа 1,2, розташований на земельній ділянці 518,1 кв.м по АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- здійснити поділ між подружжям спільно набутого зазначеного майна, а саме:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на двоповерховий дачний будинок літ.А загальною площею 74,0 кв.м., з яких літня житлова площа становить 38,5 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються з підсобної площі 35,5 кв.м., літ. Г- санвузлу, літ.Д - сараю, літ.Ж - навісу, огорожі №1-3, І - мостіння, земельну ділянку площею 0,600 га, кадастровий номер - :07:004:0103, розташовану на території Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, та на трикімнатну квартиру житловою площею 49,6 кв.м., загальною 93,5 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_3 ;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_4 , загальною площею 213,0 кв.м., з яких житлова - 120,1 кв.м., підсобна - 92,9 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються з гаражу - літ.Д, огорожі 1,2., розташованого на земельній ділянці 518,1 кв.м по АДРЕСА_1 та на легковий автомобіль 2013 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , білого кольору марки VOLKSWAGEN TOUAREG, номер кузова НОМЕР_2 ;

- за перебільшення вартості частки у майні при його поділі стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1 406 908,86 грн.;

- припинити право власності ОСОБА_3 на двоповерховий садибний будинок літ.А загальною площею 74,0 кв.м., з яких літня житлова площа становить 38,5 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються з підсобної, площею 35,5 кв.м., літ. Г- санвузлу, літ.Д - сараю, літ.Ж - навісу, огорожі №1-3, І - мостіння, земельну ділянку площею 0,600 га, кадастровий номер - :07:004:0103, розташовану на території Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, та на трикімнатну квартиру житловою площею 49,6 кв.м., загальною 93,5 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_3 ;

- здійснити розподіл судових витрат, які складаються із суми судового збору та витрат пов`язаних із залучення експертів, а саме: 598,25 грн та 6000,00 грн., стягнувши їх з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2

26.03.2021 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області зупинено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна до встановлення правонаступників відповідача по справі ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07.09.2021 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області поновлено провадження у цивільній справі та 29.11.2021 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , як спадкоємця за заповітом, за цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна подружжя.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна - задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 01.01.2004 року по 28.03.2008 року однією сім`єю.

Визнано об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наступне майно:

- двоповерховий садибний житловий будинок літ А загальною площею 74,0 кв.м., з яких житлова площа становить 38,5 кв.м., підсобна 35,5 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються з літ. Г- санвузол, літ.Д - сарай, літ.Ж - навіс, огорожа №1-3, 1- мостіння та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер -:07:004:0103, що розташовані на території Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, загальною ринковою вартістю 721741 грн.;

- двоповерховий житловий будинок АДРЕСА_4 літ.В загальною площею 213,0 кв.м. з яких житлова - 120,1 кв.м., підсобна - 92,9 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються з гаражу - літ.Д, огорожа 1,2, що розташовані на земельній ділянці 518,1 кв.м. по АДРЕСА_1 , яка закріплена рішенням міськвиконкому від 27.11.1954 р. за № 1258, ринковою вартістю 4 337 332,00 грн.;

- трикімнатну квартиру житловою площею 49,6 кв.м., загальною площею - 93,5 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_3 , ринковою вартістю 1 600 902 грн.

- легковий автомобіль марки Volkswagen Touareg, 3,0 ТДІ, р/н НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , 2013 року випуску, ринковою вартістю 799 128,72 грн.;

В порядку поділу спільного майна визнано за ОСОБА_2 право власності на :

? (одну другу) частину двоповерхового садибного житлового будинку літ.А загальною площею 74,0 кв.м, з яких: житлова площа становить 38,5 кв.м., підсобна 35,5 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються з літ. Г- санвузол, літ.Д - сарай, літ.Ж - навіс, огорожа №1- 3, 1- мостіння;

? частину земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер :07:004:0103, що розташовані на території Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, загальною ринковою вартістю 360 840,50 грн.;

? (одну другу) частину двоповерхового житлового будинку №211 літ.В загальною площею 213,0 кв.м., з яких житлова - 120, 1 кв.м., підсобна - 92,9 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються з гаражу - літ.Д, огорожа 1,2, що розташовані на земельній ділянці 518, 1 кв.м. по по АДРЕСА_1 , яка закріплена рішенням міськвиконкому від 27.11.1954 р. за №1258, ринковою вартістю 2 168 666 грн.;

? (одну другу) частину трикімнатної квартири житловою площею 49,6 кв.м., загальною - 93,5 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_3 , ринковою вартістю 800451 грн.;

? (одну другу) частину легкового автомобіля марки Volkswagen Touareg, 3,0 ТДІ, р/н НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , 2013 року випуску, ринковою вартістю 399564,36 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на :

? (одну другу) частину двоповерхового садибного житлового будинку літ. А загальною площею 74,0 кв.м., з яких житлова площа становить 38,5 кв.м., підсобна 35,5 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються з літ. Г- санвузол, літ.Д - сарай, літ.Ж- навіс,огорожа №1-3, 1-мостіння;

? частину земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер -:07:004:0103, що розташовані на території Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, загальною ринковою вартістю 360 870,50 грн.;

? (одну другу) частину двоповерхового житлового будинку №211 літ.В загальною площею 213,0 кв.м., з яких: житлова- 120,1 кв.м., підсобна- 92,9 кв.м., разом з господарсько-побутовими спорудами, які складаються з гаражу - літ.Д, огорожа 1,2, що розташовані на земельній ділянці 518, 1 кв.м. по по АДРЕСА_1 , яка закріплена рішенням міськвиконкому від 27.11.1954 р. за № 1258, ринковою вартістю 2 168 666 грн.;

? (одну другу) частину трикімнатної квартири житловою площею 49,6 кв.м., загальною - 93,5 кв.м., яка розташована АДРЕСА_3 , ринковою вартістю 800 451 грн.;

? (одну другу) частину легкового автомобіля марки Volkswagen Touareg, 3,0 ТДІ, р/н НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , 2013 року випуску, ринковою вартістю 399 564,36 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 8 000,00 гривень судового збору за подання позову, 320,00 гривень за подання клопотання про забезпечення позову, 596,25 гривень за проведення автотоварознавчого дослідження, 6 000 гривень за проведення судової будівельно-технічної експертизи, а всього 14 916,25 гривень.

В решті позовних вимог відмовлено.

На зазначене рішення суду 21 січня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2021 року та відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог у повному обсязі.

03 лютого 2022 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкликання апеляційної скарги.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 04 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2021 року повернуто особі, яка її подала.

07 лютого 2022 року ОСОБА_1 , через суд першої інстанції, повторно подав на рішення суду від 21 грудня 2021 року апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху. Апелянту надано строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для звернення до суду апеляційної інстанції із заявою, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, а також для надання доказів доплати судового збору в розмірі 960,00 грн.

Згідно з актом начальника відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних справ Кушнаренко О.О. від 26.12.2023 року дана справа значилася втраченою.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 лютого 2025 року втрачене судове провадження відновлено за заявою позивачки.

Направлені до апеляційного суду матеріали відновленого судового провадження свідчать про те, що подана ОСОБА_1 07 лютого 2022 року (повторно) апеляційна скарга на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2021 року у справі №766/25132/18 втрачена разом із провадженням у цій справі та її зміст ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.02.2025 року не відновлено.

Разом з тим, зазначеною ухвалою суду відновлено втрачене провадження у справі №766/25132/18 за наведеним в ній переліком документів, наданих учасниками справи, та процесуальних документів.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 02 травня 2025 року роз`яснено ОСОБА_1 його право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про продовження процесуального строку, встановленого судом для усунення недоліків апеляційної скарги, поданої на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2021 року та повідомити суд про наявність у нього тексту цієї апеляційної скарги.

19 травня 2025 року на адресу Херсонського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просив апеляційний суд продовжити йому строк на усунення недоліків апеляційної скарги, поновити строк на апеляційне оскарження рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2021 року та відкрити апеляційне провадження за його апеляційною скаргою.

Матеріали (додатки) зазначеної заяви не містять копії апеляційної скарги, поданої ОСОБА_1 на ухвалене судове рішення, яка була зареєстрована судом першої інстанції 07 лютого 2022 року та була втрачена.

Враховуючи встановлені апеляційним судом обставини, зважаючи на виконання апелянтом 23.02.2022 року вимог суду про доплату судового збору у розмірі 960,00 грн., що підтверджується відомостями з автоматизованої системи діловодства суду, виходячи з конституційного права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, за відсутності передбачених законом підстав для повернення скарги особі, що її подала, апеляційним судом ухвалою від 16.07.2025 року відкрито апеляційне провадження про перегляд рішення суду за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на загальних засадах та призначено справу до апеляційного розгляду на 05 серпня 2025 року.

В подальшому розгляд справи відкладено на 02 вересня 2025 року.

02 вересня 2025 року розгляд справи відкладено на 30 вересня 2025 року за клопотанням представника ОСОБА_1 адвоката Мельниченка М.С.

30 вересня 2025 року відповідач та його представник, які належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, будь-яких пояснень щодо доводів та обгрунтувань своєї апеляційної скарги не надавали.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Вічна І.М. була присутня безпосередньо у судовому засіданні в залі суду 30 вересня 2025 року, надавала свої пояснення та заперечення стосовно апеляційної скарги ОСОБА_1 , повністю підтримавши раніше висловлену позицію у справі.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх явка обов`язковою не визнавалась, доказів поважності причин неявки у судове засідання не надано, а відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце її розгляду не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка, як на підставу своїх позовних вимог щодо встановлення факту проживання однією сім`єюм, посилалася на те, що з 01 січня 2004 року (втрата чинності Кодексу про щлюб та сім`ю України) та по 10 серпня 2015 року вони з відповідачем ОСОБА_3 проживали спільно однією сім`єю, а отже майно, придбане в цей період є їх спільною сумісною власністю та підлягає поділу між ними.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).

Спільний побут, у свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.

До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України тощо.

При цьому, має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склалися та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

При цьому, факт місця реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Так само факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків та наявністю спільних фотографій за відсутності інших доказів.

Без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, спільний відпочинок осіб не є достатнім для визнання факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 367/7714/16-ц, від 23.09.2021 у справі № 204/6931/20, від 04.12.2023 у справі №543/563/22, від 10.04.2024 у справі № 760/20948/16-ц.

Так, на підтвердження факту спільного проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрациї шлюбу позивачка надала до суду ряд незаперечних доказів.

З відновлених матеріалів судової справи та встановлених судом обставин вбачається, що згідно свідоцтва про вінчання від 08.07.1997 року у церкві Різдва Пресвятої Богородиці Херсонської Єпархії Української православної церкви здійснено вінчання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при свідках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції дійшов висновку, що свідоцтво про вінчання від 08.07.1997 року є обставиною здійснення сторонами церковного шлюбного обряду, який благословляється церквою та висловлює наміри сторін на створення сім`ї, спільне проживання та народження спільних дітей.

Позивачка з 1996 року по 20.10.1997 року працювала в Приватному морському агентстві «Атлас-Сервіс» на посаді головного бухгалтера, бухгалтера, що підтверджується її трудовою книжкою.

У січні 1998 року позивачка заснувала ПП «САВ-Сервіс». З свідоцтва про реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності юридичної особи Приватне агентство «САВ-СЕРВІС», виданого Херсонським міськвиконкомом 16.01.1998 року, реєстр. №5298, вбачається дата внесення до ЄДРПОУ 21.01.1998 р. зв. №24956536, місцезнаходження за адресою м. Херсон, 25 Східна, 54.

З 16.01.1998 року позивачка працювала на посаді директора ПП «САВ-Сервіс, яке було морською агенцією та надавало відповідні послуги.

29.05.1997 року ОСОБА_3 розірвав шлюб з ОСОБА_7 , про що Суворовським ВДРАЦС м.Херсона складено актовий запис №276.

На момент реєстрації ПП «САВ-Сервіс» вказаний житловий будинок був зареєстрований місцем проживання позивачки та став юридичною адресою ПП «САВ-Сервіс».

Житловий будинок АДРЕСА_5 з 30.11.2001 року на підставі договору дарування належав на праві власності позивачу ОСОБА_2 , а до цього часу батькам позивача.

Згідно наказу №3 ОСОБА_3 з 04.06.1999 року працював на посаді головного бухгалтера ПП «САВ-Сервіс», у відповідності до наказів №5,6 з 21.06.1999 року на посаді директора, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_4 та наказом №6 від 21.06.1999 р.

З свідоцтва НОМЕР_5 , виданого 21.03.2001 року, вбачається здійснення позивачем зміни прізвища з ОСОБА_8 на ОСОБА_2 , про що зроблено запис відділом РАГС Дніпровського РУЮ за № 18.

Згідно п.2 договору купівлі-продажу, посвідченого 22.10.2003 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В., що зареєстровано в реєстрі за № 6405, який укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , позивачка продала житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами АДРЕСА_5 , розташований на земельній ділянці площею 450 кв.м., продаж вчинено за 69 290 грн.

У відповідності до прибуткового ордеру №ФТП-2169 від 22.10.2003 року, виданого ХФ КБ «Західінкомбанк» з валютного рахунку НОМЕР_6 (дебет рахунку) на свій валютний рахунок НОМЕР_7 (кредит рахунку) за продаж житлового будинку за адресою АДРЕСА_6 , ОСОБА_2 отримано від ОСОБА_9 в якості вкладу 9 100 доларів США, що в еквіваленті складало 48 521 грн. 20 коп.

З заповіту від 29.03.2004 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №934 вбачається, що ОСОБА_3 заповів ОСОБА_2 усе майно, що буде належати йому на день його смерті.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю (Постанова Верховного Суду від 15 серпня 2020 року у справі №588/350/15), однак в рамках даної справи, з урахуванням вищенаведених доказів, ці докази суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги та дав їм належну правову оцінку у сукупності та взаємозвязку з іншими доказами.

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 , виданого Відділом РАЦС міста Каунас Литовської республіки 29 грудня 2005 року в м. Каунас, вбачається реєстрація шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що внесено запис акту №2728. Переклад здійснено Бюро перекладів «ЄВРОПА» 03.09.2020 р. за реєстр. №1-3/9/20.

Позивач в якості підтвердження укладання шлюбу долучила фотосвітлини.

З довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Драгневич Л.Ю. 16.04.2007 року, зареєстрованої в реєстрі за №1113, що підтверджується також витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей №1139955 від 16.04.2007 року, вбачається, що ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2 керувати належним йому на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_9 , виданого МРЕВ ДАІ м. Херсона 10.03.2007 р., що має двигун У=3580, легковим автомобілем Фольксваген Туарег, реєстраційний № НОМЕР_10 з усіма правами без обмежень строком до 16.04.2010 року з правом тимчасового виїзду за кордон.

З гарантійного талону А№379131 від 06.08.2006 року на фотоапарат №7005878А, на кавомолку «Тефаль» модель 8100 №4605В від 15.07.2006 року, гарантійного талону на телевізор «Філіпс» №А 0576770 від 18.05.2004 року та квитанції №066715 на суму 11679 грн., вбачається здійснення їх купівлі ОСОБА_3 .

За свідченням позивачки, що не спростовано представником відповідача, ці предмети побуту та автомобіль придбавалися ними для спільного використання за місцем проживання в будинку АДРЕСА_7 .

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_11 вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований 28.03.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №110.

З пояснень сторін вбачається, що реєстрація шлюбу повторно в Україні в 2008 році була повязана з їх юридичною необізнаністю щодо дійсності шлюбу, укладеного за кордоном.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області у справі № 766/5629/17 від 24 квітня 2019 року шлюб між сторонами розірвано.

Проаналізувавши зазначені докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного та обгрунтованого висновку про наявність підстав для встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки доказів на спростування зазначених висновків відповідачем під час розгляду справи не надано.

За правилами статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

За ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці приватної власності, право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від попереднього власника таких об`єктів до набувача таких об`єктів, без зміни її цільового призначення.

Згідно ч.5 ст.120 ЗК України у випадках, визначених частинами першою - третьою цієї статті, документи, що підтверджують набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, є підставою для державної реєстрації переходу до набувача права власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт.

Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року, яка винесена у справі №318/1274/18, провадження №61-6807св19, зазначено, що враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 і Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від них.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід встановити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Вказаний висновок узгоджуються з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-135цс13 та від 23 вересня 2015 року № 6-1026цс15, Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі №757/41827/15-ц (провадження № 61-28916св18).

Судом також встановлено, що за договором купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки, укладеним 16.09.2005 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , посвідченим приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу в Херсонський області Лубянським В.А., зареєстрованим в реєстрі за №150, ОСОБА_3 набув право власності на приватизовану земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер - :07:004:0103, розташовану на території Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, садовий будинок, що знаходиться в с.Садове, Білозерського району Херсонської області, садівниче товариство «Петровець», який в цілому складається з дачного будинку літ А, стіни - І поверх цегла, ІІ - поверх-дерево, загальною площею 52,4 кв.м., при якому є сарай літ.Б, туалет літ.В, хвіртка №1, мостіння 1, вартістю 7 200 грн.

11.10.2005 року ХДБТІ видано витяг про реєстрацію права власності за № 8597581, реєстраційний номер 1110004, номер запису 29 в книзі 1.

З договору купівлі-продажу, який укладено між ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_3 14.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Драгневич Л.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №922, вбачається, що ОСОБА_3 набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , позначений у плані літ.А, житловою площею 34,9 кв.м, загальною площею 51,1 кв.м., сарай літ.Г, водопровід 1, огорожа 2,3, розташований на земельній ділянці 518, 1 кв.м., яка закріплена рішенням міськвиконкому від 27.11.1954 р. за № 1258 , вартістю 13 780 грн.

Рішення про реєстрацію права власності прийнято 20.04.2006 року, про що видано витяг за № 10451146 про реєстрацію права власності ХДБТІ, реєстраційний номер 14214272, номер запису 5321 в книзі 19.

На підставі наведеного, врахувавши приписами ст.74 СК України, ст.368 ЦК України, ст.ст.120,125 ЗК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що придбаний 16.09.2005 року садовий будинок та земельна ділянка на території Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, а також житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці 518, 1 кв.м. належать ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, оскільки набуті ними за час спільного проживання, в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують (постанова Верховного Суду від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, постанова ВП Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18)

У відповідності до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього.

З договору купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки, укладеного 16.09.2005 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , який посвідчено приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу в Херсонський області Лубянським В.А., зареєстрованого в реєстрі за №150, вбачається, що ОСОБА_3 набув право власності на садибний будинок, що знаходиться в с.Садове Білозерського району Херсонської області, який в цілому складається з дачного будинку літ А, стіни- І Поверх цегла, ІІ - поверх - дерево, загальною площею 52,4 кв.м., при якому є сарай літ.Б, туалет літ.В, хвіртка №1, мостіння 1, вартістю 7 200 грн.

З технічного паспорту, складеного 09.06.2011 року, вбачається, що двоповерховий садибний будинок літ А має загальну площу 74,0 кв.м., з яких на 1 поверсі площа становить 42,7 кв.м., з яких літня житлова площа розміром 19,9 кв.м, підсобна - 22,8, на ІІ поверсі площа становить 31,3 кв.м, з яких літня житлова площа розміром 18,6 кв.м., підсобна - 12,7 кв.м., усього по літ. «А» літня житлова площа має 38,5 кв.м., підсобна 35,5 кв.м., літ. Г- санвузол, літ.Д-сарай, літ.Ж - навіс,огорожа №1-3, І - мостіння, зазначений спірний будинок та споруди до нього збудовані у 2006 році.

Згідно витягу з реєстру прав на нерухоме майно за №30267665, право власності на садибний будинок зареєстровано ХДБТІ 10.06.2011 року, реєстраційний номер 1110004, номер запису 29 в книзі 1, з примітки вбачається, що загальна площа змінилася на 21,6 кв.м., санвузол літ.Г, сарай літ.Д, навіс літ.Ж, узаконено рішенням Садівської селищної ради №12 від 17.03.2006 р., огорожа №1-3 до категорії самочинного не відноситься, сарай літ.Б, туалет літ.В знесено.

Отже, зважаючи на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те,, що садовий будинок, що знаходиться в с.Садове Білозерського району Херсонської області у садівничому товаристві «Петровець» згідно ст.331 ЦК України є новоствореним нерухомим майном, право власності на яке виникло у ОСОБА_3 з моменту реєстрації 10.06.2011 року, тобто в період шлюбу, зареєстрованого 28.03.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №110, тому за приписами ст.60 СК України, ст.ст.120,125 ЗК України є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідачем не доведено обставин на спростування цієї презумпції.

З договору купівлі-продажу, який укладено між ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_3 14.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Драгневич Л.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №922, вбачається, що ОСОБА_3 набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , позначений у плані літ.А, житловою площею 34,9 кв.м, загальною площею 51,1 кв.м., сарай літ.Г, водопровід 1, огорожа 2,3, розташований на земельній ділянці 518, 1 кв.м., яка закріплена рішенням міськвиконкому від 27.11.1954 року за № 1258.

24.10.2019 року за №09-04-05/175 архівним відділом Херсонської міської ради надано копію рішення виконавчого комітету Дніпровської ради від 10.10.2008 року №611 «Про індивідуальне будівництво» та додатки до нього, всього на 18 аркушах.

З технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складено ХДБТІ 24.09.2008 року зафіксовано здійснення самовільного будівництва Літ.В (житловий будинок - 518,1 кв.м., 1-1,1-2,1-3,1-4,1-5,1-6-І поверх, 1-7,1-8,1-9,1-10- ІІ поверх), Літ.Д (гараж).

Також, з нього вбачається, що в 2008 році побудовано житловий будинок Літ.А загальною площею 148,4 кв.м., вартістю 384 681 грн., ганок 27,8 кв.м, вартістю 10 153 грн., Літ.Д - гараж, площею 31,2 кв.м., вартістю 46947 грн., №1 - огорожа, вартістю 3 124 грн., №2- ворота, вартістю 5 471 грн.

З заяви ОСОБА_3 від 08.10.2008 року вх.№П-718 до голови Дніпровського РВК вбачається прохання прийняти в експлуатацію будинку АДРЕСА_1 .

З Акту Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 08.10.2008 року вбачається, що розпорядженням голови Дніпровської районної у м.Херсоні ради №189-р від 08.10.2008 р. утворено вказану комісію, будівництво здійснено на підставі висновку управління містобудування та архітектури від 06.10.2008 року господарським способом, проектна документація затверджена архітектором Дніпровського району м. Херсона 03.10.2008 р.

Згідно рішення виконавчого комітету Дніпровської ради від 10.10.2008 року №611 «Про індивідуальне будівництво за адресою АДРЕСА_1 » вирішено оформити документи та прийняти в експлуатацію двоповерховий будинок розміром 14,50х10,65, житлових кімнат 5, житловою площею 120 кв.м., загальною площею 213 кв.м. з терасою, Акт Державної приймальної комісії від 08.10.2008 року затверджено.

З свідоцтва про право власності на домобудівлю від 15.10.2008 року вбачається, що воно видано на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради від 10.10.2008 року за №611 замість договору купівлі-продажу від 14.04.2006 року.

Рішення про реєстрацію права власності прийнято 21.10.2008 року, про що видано витяг за № 20647771 про реєстрацію права власності ХДБТІ, реєстраційний номер 14214272, номер запису 5321 в книзі 19.

У відповідності до технічного паспорту, складеного 23.04.2009 року двоповерховий житловий будинок літ.В має загальну площу 213,0 кв.м. з яких житлова - 120,1 кв.м., підсобна - 92,9 кв.м., гараж літ.Д, огорожа 1,2.

Внаслідок зазначеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що двоповерховий житловий будинок АДРЕСА_4 , який має загальну площу 213,0 кв.м. з яких житлова - 120,1 кв.м., підсобна - 92,9 кв.м., гараж літ. Д, огорожа 1,2., розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці 518, 1 кв.м., яка закріплена рішенням міськвиконкому від 27.11.1954 року за № 1258, згідно ст.331 ЦК України є новоствореним нерухомим майном, право власності на яке виникло у ОСОБА_3 з моменту реєстрації 21.10.2008 року, тобто в період шлюбу, зареєстрованого 28.03.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №110, а тому за приписами ст.60 СК України, ст.120,125 ЗК України є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Щодо вимог позивача про поділ трикімнатної квартири, житловою площею 49,6 кв.м., загальною площею 93,5 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_3 та автомобіля 2013 року випуску д.н. НОМЕР_1 , білого кольору марки VOLKSWAGEN TOUAREG, судом першої інстанції встановлено наступне.

За нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 25.05.2009 року ОСОБА_3 набув у власність трикімнатну квартиру, житловою площею 49,6 кв.м., загальною площею 93,5 кв.м. по АДРЕСА_3 , вартістю 29014 грн.

Рішення про реєстрацію права власності прийнято 26.05.2009 року, про що видано витяг за №22837543 про реєстрацію права власності ХДБТІ, реєстраційний номер 6435705, номер запису 65992 в книзі 200.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 ОСОБА_3 придбав у власність легковий автомобіль 2013 року випуску д.н. НОМЕР_1 , білого кольору марки VOLKSWAGEN TOUAREG номер кузову НОМЕР_2 , право власності зареєстровано 13.11.2014 року.

Оскільки зазначене спірне майно придбане в період перебування сторін у шлюбі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що воно належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя, при цьому відповідачем не доведено обставин на спростування цієї презумпції.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги посилання відповідача на те, що 25.10.2010 року ОСОБА_2 в зв`язку з поділом майна і подальшим розлученням прийняла від свого чоловіка 130 000 USD, як свою частину від всього спільного майна, набутого сторонами за час сумісного проживання, що є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 тільки в квітні 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 квітня 2019 року (справа №766/5629/17).

Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції пояснив, що знає ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з середини 90-х років як сім`ю, повідомив, що ними спільно будувалися заново садибний будинок у АДРЕСА_1 , в якості свідка 25.10.2010 року підписав розписку про отримання ОСОБА_2 130 000 доларів США, однак цих коштів не бачив, при їх перерахуванні не був присутнім, йому не відомо, за що ці кошти були виплачені.

Свідок ОСОБА_14 в суді першої інстанції пояснила, що знає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 1996-1997 року жили однією сім`єю по АДРЕСА_8 , в подальшому в будинку АДРЕСА_7 революції. В день підписання розписки приїхала першою на запрошення ОСОБА_3 , підписала в якості свідка розписку, що була присутньою при передачі коштів ОСОБА_3 позивачці, однак коштів не бачила, за що вони були сплачені не знає.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Добровільний порядок застосовується, якщо подружжя домовилося щодо визначення часток кожного з них у праві на майно, а також дійшло згоди щодо конкретного поділу майна відповідно до цих часток.

Сімейне законодавство встановлює спеціальну форму лише для договору про поділ нерухомого майна подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.69 СК договір про поділ жилого будинку, квартири, іншого нерухомого майна має бути нотаріально посвідчений. ЦК України передбачає також державну реєстрацію прав на нерухомість та правочинів із нерухомістю (ст. 182 ЦК), які поширюються також на правочини за участю подружжя.

При цьому, приписами ст.220 ЦК України встановлені правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору.

Так, за ч.1 цієї статті у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ч.2 цієї статті якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Стосовно форми договору про поділ майна подружжя, об`єктом якого є рухомі речі, в сімейному законодавстві немає спеціальних вимог. Це означає, що при з`ясуванні форми цього договору (усна, проста письмова) необхідно керуватися загальними правилами щодо форми правочину, які передбачені Цивільним кодексом України (статті 205208 ЦК).

З пояснень позивачки вбачається, що зазначаючи в розписці про отримання 130 000 USD, як частки від загального майна, вона зазначала саме про поділ спільних грошових коштів, заощаджених за час проживання однією сім`єю, які відповідач самовільно забрав з сейфової ячейки в банку, доступ до якої був в обох, а згодом повернув її частку, про що вона й написала розписку.

Враховуючи наведене, зважаючи на покази свідків та приймаючи до уваги текст самої розписки, у якому відсутня детальна інформація щодо суті та обсягу досягнутих сторонами домовленостей, зважаючи на відсутність у подальшому дій, спрямованих на нотаріальне посвідчення договору про поділ нерухомого та рухомого майна подружжя, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для висновку про те, що передані за розпискою грошові кошти є доказом сплати ОСОБА_3 частки ОСОБА_15 у всьому рухомому та нерухомому майні, яке сторони набули за час спільного проживання однією сім`єю.

Відповідно до ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до вимог ст.12 ЦПК України, які кореспондуються з вимогами ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження обставин, на які вона посилалась, як на підставу своїх вимог, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про часткове задоволення її позову та встановлення факту проживання однією сім`єю із відповідачем із визнанням за позивачем права власності на частину спільного сумісного майна.

Судом першої інстанції досліджено та встановлено всі обставини справи, правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, та з урахуванням доведеності позовних вимог ОСОБА_2 обґрунтовано частково задоволено вимоги останньої.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги ОСОБА_1 , не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 15 жовтня 2025 року

Головуючий О.В.Кутурланова

Судді: С.В.Радченко

І.В.Склярська