Справа № 487/6300/25
Провадження № 2-о/487/206/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2025 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючого судді Нікітіна Д.Г., секретаря судового засідання Марченко О.С.розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Абакумова Станіслава Миколайовича, заінтересована особа Миколаївська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2025 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Абакумов Станіслав Миколайович звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, а саме: встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 2000 року проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Шлюб не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. Були пов`язані спільним побутом, мали спільний сімейний бюджет, мали взаємні права та обов`язки. Прописані були за різними адресами, та проживали деякий час за місцем реєстрації ОСОБА_1 , але більшість часу за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 .В період спільного проживання, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вели спільне господарство, разом відпочивали, виховували доньку заявниці. Встановлення факту необхідне для отримання спадщини заявницею.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.08.2025 року прийнято вищезазначену заяву до розгляду, відкрито провадження у справі.

Представник заявника в судовому засіданні просив задовольнити заяву.

Заявниця ОСОБА_1 судовому засіданні пояснила суду, що з 2000 року по час смерті ОСОБА_2 , проживала з ним у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.

Представник заінтересованої особи Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги не визнала просила в задоволенні заяви відмовити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 ,пояснив, що знайомий з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2011 року, знає, що вони проживали разом як сім`я, мали спільні права та обов`язки, разом виховували доньку. Повідомив, що його син одружився на донці заявниці, тому знає, що ОСОБА_2 її виховував.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 , пояснила,що знайома з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2011 року, знає, що вони проживали разом як сім`я, мали спільні права та обов`язки, разом виховували доньку. Повідомила, що її син одружився на донці заявниці, тому знає, що ОСОБА_2 її виховував, були повноцінною сім`єю.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 , зазначила, що знайома з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом тривалого часу, оскільки працює разом з заявницею в управлінні Держпродспоживслужби, бачила як ОСОБА_2 зустрічав жінку з роботи, та як подружжя разом робили покупки на ринках та в супермаркетах, оскільки їх там зустрічала.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_6 розповіла, знайома з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як родина, чоловік та жінка, разом вели господарство. Повідомила, що знайома з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки проживає в сусідньому домі та її донька, з дитинства, друже з донькою заявниці.

Суд, заслухавши пояснення у справі, дослідивши матеріали справи та покази свідків, оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку про таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. 18 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_2 , на належне спадкодавцю майно цілу квартиру АДРЕСА_1 , проте приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Матвєєвою І.М. було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії та винесено відповідну постанову. В основу постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії покладено висновок про те, що згідно наданих ОСОБА_1 документів, неможливо встановити родинні та інші відносини заявника зі спадкодавцем. В Зв`язку з чим, заявниця звернулася з заявою до суду.

Відповідно до фототаблиці з 8 фотографій та пояснення до неї, вбачається, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходяться разом у різних місцях та в різні періоди життя, і з цих фотографій можна зробити висновок про те, що вони перебувають у відносинах між собою, а також вказані фотознімки підтверджують сталі відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 притаманні сім`ї.

Як встановлено в судовому засіданні, у заявниці знаходяться оригінали документів виданих на ім`я ОСОБА_2 , а саме свідоцтво про народження, трудова книжка, посвідчення водія, диплом, військовий квиток.

Також, дослідивши протоколи опитування свідків та надані ними покази, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним доказам у справі.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи маютьрівні права щодо здійсненнявсіх процесуальнихправ таобов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.5ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Частиною 1 статті 3 Сімейного кодексу України, передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно вимог частини 4 Сімейного кодексу України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.1999 за №5-рп/99 визначено таку обов`язкову ознаку поняття «член сім`ї», як ведення спільного господарства.Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; спільна участь у питанні життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту, спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, доглядом за місцем поховання, тощо.

Для встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року у справі №369/16486/18.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів, є обов`язком суду при їх оцінці.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Умовами встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є наступні: 1) відсутність між ними офіційно зареєстрованого шлюбу, як і не перебування кожного з них в іншому офіційному шлюбі; 2) ведення спільного господарства; 3) наявність спільного бюджету; 3) наявність взаємних прав та обов`язків як у подружжя; 4) наявність інших обставин, що можуть свідчити про реальність сімейних стосунків між особами.

Під спільним проживанням необхідно розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання варто зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі №643/6799/17 від 30.10.2019, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч.4 ст. 263 ЦПК України.

З показань допитаних у судовому засіданні свідків, а також досліджених письмових доказів судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період часу з 200 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 - день смерті останнього, мали стосунки, притаманні шлюбним, та були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, приймали спільну участь у питанні життєзабезпечення їх сім`ї та проведенні дозвілля.

Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані заявницею докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, і в своїй сукупності підтверджують факт проживання заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу за зазначений у заяві період.

Враховуючи викладене, за результатом досліджених в судовому засіданні доказів, перевіривши їх, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності,з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог.

На підставі викладеного, керуючись статями 2, 3, 4, 10-13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 352, 354, 355Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Абакумова Станіслава Миколайовича, заінтересована особа: Миколаївська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу задовольнити.

Встановити факт, Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу у період з 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.Г. Нікітін