Номер провадження: 22-ц/813/6222/25
Справа № 947/3531/25
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів:Лозко Ю.П., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Нечитайло А.Ю.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - Київська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Споришев Максим Олексійович ,

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2025 року,

за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_2 про усиновлення ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про усиновлення, обґрунтовуючи вказану заяву тим, що з 20 липня 2013 року проживає в шлюбі з ОСОБА_2 . Разом з ними та їх спільною дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає неповнолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про батька в свідоцтві про народження ОСОБА_4 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Зазначає, що подружжя веде здоровий образ життя, орендують двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкають всі разом. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов заявника, квартира утримується у доброму стані, існують належні гігієнічні умови для проживання дорослих і дітей.

Зазначає, що відповідно до проекту висновку служби у справах дітей Одеської міської ради від 10 січня 2025 року № 04, усиновлення неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є недоцільним. Згідно з висновком Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 03.02.2025 № 01/22, усиновлення неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є недоцільним у зв`язку з тим, що заявник має судимість, яка не дає йому право бути усиновлювачем.

Разом з тим, заявник має все необхідне для нормального розвитку неповнолітнього ОСОБА_4 , 2008 року народження, та усиновлення дитини за цією заявою проводиться у її інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя та розвитку. З огляду на викладене, просить постановити рішення, яким дозволити усиновити дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести відповідні зміни у свідоцтво про народження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 02 червня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про усиновлення ОСОБА_4 відмовив.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не наведено суду чітких мотивів для усиновлення неповнолітнього ОСОБА_4 , а також наявність прямої заборони заявнику, як особі, яка була засуджена за кримінальне правопорушення проти громадського порядку та моральності передбачене Кримінальним кодексом України бути усиновлювачем.

Суд зазначив, що незалежно від свого статусу, ніщо не заважає ОСОБА_1 , за згодою ОСОБА_4 , приймати участь у виховуванні дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Споришев Максим Олексійович, просить суд рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким подану заву про усиновлення задовольнити, посилаючись на неповне встановлення судом першої інстанції всіх обставин справи та неврахування інтересів дитини.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом під час вирішення питання щодо усиновлення, перш за все повинен враховуватися той факт, що дитина потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист дитини та суд повинен виходити з фактичних інтересів дитини, а тому стверджує, що має все необхідне для нормального розвитку ОСОБА_4 , 2008 року народження, та усиновлення даної дитини проводиться виключно у її інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя і розвитку.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено ОСОБА_2 та Київській районній адміністрації їх право на подання відзиву на апеляційну скаргу у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.

Київська районна адміністрація Одеської міської ради та Служба у справах дітей Одеської міської ради копію апеляційної скарги з додатками отримали 16 червня 2025 року в електронних кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.

Копію ували про відкриття апеляційного провадження отримано Київською районною адміністрацією Одеської міської ради 03 липня 2025 року в електронному кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття апеляційного провадження отримав 24 липня 2025 року за допомогою засобів поштового зв`язку, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги з додатками отримано ОСОБА_2 24 липня 2025 року за допомогою засобів поштового зв`язку, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Ухвалою від 25 липня 2025 року Одеським апеляційним судом справу призначено до розгляду.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судову повістку із зазначенням дати, часу та місця судового розгляду отримали у відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Представником скаржника - адвокатом Споришевим Максимом Олексійовичем судову повістку отримано 31 липня 2025 року в електронному кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Київська районна адміністрація Одеської міської ради та Служба у справах дітей Одеської міської ради судові повістки отримали 31 липня 2025 року, шляхом отримання в електронних кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Споришевев Максим Олексійович доводи апеляційної скарги підтримали.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вважала, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради зазначив, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не наведено суду чітких мотивів для усиновлення неповнолітнього ОСОБА_4 , а також наявність прямої заборони заявнику, як особі, яка була засуджена за кримінальне правопорушення проти громадського порядку та моральності передбачене Кримінальним кодексом України бути усиновлювачем.

Суд зазначив, що незалежно від свого статусу, ніщо не заважає ОСОБА_1 , за згодою ОСОБА_4 , приймати участь у виховуванні дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини справи, наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з матір`ю дитини ОСОБА_2 (актовий запис про шлюб № 76 від 20 липня 2013 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області).

Подружжя має спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 9010.

Неповнолітній ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Болеславчицькою сільською радою Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 4. Відомості про батька дитини записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України.

Згідно з договором оренди жилого приміщення від 06 червня 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 фактично проживають у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов, складеного уповноваженими особами Служби у справах дітей Одеської міської ради, подружжя разом з неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . У неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є окреме місце для відпочинку та занять.

Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини, виданого адміністрацією комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка № 6» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має діагноз: Гіперметропія (Н.52.0). Астигматизм (Н.52.2). Група здоров`я II. Дитина щеплена за віком.

За даними архіву, реєстратури та картотеки Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради від 18 листопада 2024 роки, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не значиться.

Мати дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надала письмову згоду на усиновлення неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Справжність підпису засвідчено 09 грудня 2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Д.В., зареєстровано в реєстрі за № 1331.

Відповідно до висновку про стан здоров`я особи від 19 грудня 2024 року, виданого адміністрацією ТОВ «Амбулаторія сімейного лікаря», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є здоровим та може бути усиновлювачем.

Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України № ФОВМ-002842434 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України станом на 27 грудня 2024 року є особою, стосовно якої відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, про розшук, відсутні на підставі ст. 89 КК України.

Згідно з висновком Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 03.02.2025 № 01/22, усиновлення неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є недоцільним у зв`язку з тим, що заявник має судимість, яка не дає йому право бути усиновлювачем.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється в тому числі на підставі усиновлення.

Усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя (ст. 207 СК України).

Згідно ст. 232 СК України, усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

За правилами, визначеними ст.ст. 6, 208 СК України, ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства", усиновленою може бути дитина, тобто особа до досягнення нею повноліття (18 років).

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 роз`яснено, що, вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1 - 3 статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам.

Положеннями ст. 211 СК України встановлено, що усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Особи, які не перебувають у шлюбі між собою, не можуть усиновити одну і ту ж дитину. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Кількість дітей, яку може усиновити один усиновлювач, не обмежується.

Разом з тим, положення ст. 212 СК України містить перелік осіб, які не можуть бути усиновлювачами, а саме: 1) обмежені у дієздатності; 2) визнані недієздатними; 3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; 5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; 6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; 7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); 8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; 10) були засуджені за кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших кримінальних правопорушень; 11) за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; 12) є особами без громадянства; 13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім зазначених осіб також не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини.

Згідно наявного в матеріалах справи витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», дійсний з 19 жовтня 2023 року по 19 жовтня 2025 року, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 26 вересня 2002 року був засуджений вироком Арцизького районного суду Одеської області від 26 вересня 2002 року за ч. 1 ст. 296 КК України та йому було призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України 2001 року від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 296 КК України, за якою було засуджено заявника ОСОБА_1 , відповідальність передбачена за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Положеннями п. 10 вищевказаної ст. 212 СК України чітко визначено, що не можуть бути усиновлювачами в тому числі й особи, які були засуджені за кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших кримінальних правопорушень. Відповідно з наведеного вбачається, що дане положення п. 10 не містить альтернативного підходу в частині кримінальних правопорушення проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тобто достатньо лише встановлення факту наявності вироку, яким було засуджена дану особу за вчинення даних правопорушень.

Тобто, кримінальне правопорушення за яке було засуджено ОСОБА_1 , входить до переліку правопорушень, визначених п. 10 ст. 212 СК України, та з огляду на диспозицію ст. 212 СК України, звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, не враховується судом під час розгляду даної категорії справ, з огляду на імперативність положень ст. 212 СК України. Відповідно, зважаючи на той факт, що заявник ОСОБА_1 був засуджений за кримінальне правопорушення проти громадського порядку, з огляду на ст. 212 СК України, останній не може бути усиновлювачем.

Суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, дійшов обгрнутованого висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви про усиновлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зі ст. 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Отже заявник з урахуванням вказаних положень приймає участь у вихованні дитини, піклується про її здоров`я, фізичний і духовний розвиток, враховуючи принцип якнайкращого забезпечення його інтересів, рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та висновків, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Споришев Максим Олексійович залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко