Справа № 493/570/25
Провадження № 2/493/474/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі

ГОЛОВУЮЧОГО-СУДДІ ТІТОВОЇ Т.П.

ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ СИРОТА О.В.

ПРЕДСТАВНИКА ПОЗИВАЧА АДВОКАТА БЕРШАВСЬКОГО О.В.

ПРЕДСТАВНИКА ВІДПОВІДАЧІВ

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 АДВОКАТА ТОРЧИНСЬКОЇ О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балті цивільну справу за позовом ФГ «Агро-Сад» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на урожай,

В С Т А Н О В И В:

08.04.2025 року ФГ «Агро-Сад» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на урожай.

Ухвалами судді від 09.04.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для виправлення недоліків, а також відмовлено у задоволені заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.06.2025 року ухвалу Балтського районного суду від 09.04.2025 року про відмову у забезпечені позову скасовано та задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову.

22.04.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява про усунення недоліків, в якій зазначено ціну позову.

Ухвалою судді від 22.04.2025 року позивачу надано додатковий строк для усунення недоліків позову, оскільки позивачем не доплачено судовий в повному обсязі з врахуванням ціни позову.

30.04.2025 року на адресу суду від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків, та додано квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою судді від 09.05.2025 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

На обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що 05.03.2015 року між ФГ «АГРО-САД» та ОСОБА_4 , був укладений договір оренди землі строком на 10 років щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0027, яка розташована на території Шляхівської сільської ради Подільського району Одеської області, та який 27.04.2015 року був зареєстрований у реєстраційній службі Балтського районного управління юстиції в Одеській області. У жовтні 2024 року ФГ «АГРО-САД» було засіяно 285 га озимої пшениці (орієнтовано по 250-300 кг насіння на 1 га), в тому числі, але не виключно, на земельній ділянці кадастровий номер :01:003:0027 площею 15,22 га. Насіння використовувалось Нордіка еліта, РЖТ РЕФОРМ., при посіві озимої пшениці було використано добрива та ЗЗР, а у листопаді 2024 року було проведено обприскування посівів.

З огляду на об`єм робіт та фінансових інвестицій ФГ «АГРО-САД» на даній земельній ділянці, задля отримання врожаю та з урахуванням того, що збирання врожаю має відбутися в період, коли договір оренди землі від 05.03.2015 року має припинитися, ФГ « АГРО-САД» направило ОСОБА_4 (орендодавцю) листа, в якому повідомило про неможливість зібрати врожай у строк до 05.03.2025 року та про бажання продовжити дію договору шляхом укладання додаткової угоди. Даний лист було вручено ОСОБА_4 08.11.2024 року. Оскільки договір оренди був чинним, право користування у ФГ «АГРО-САД» не закінчилось, позивач фактично здійснив виготовлення (вирощування) відповідного врожаю своїми діями (посів, догляд та підживлення). 13.03.2025 року ФГ «АГРО-САД» стало відомо про укладання договору оренди вказаної земельної ділянки між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . До ФГ «АГРО-САД» почали звертатися землевпорядні організації щодо встановлення меж вказаної земельної ділянки, оскільки ОСОБА_3 як новий орендар бажає здійснити обробку землі, не зважаючи на засівання даної земельної ділянки ФГ «АГРО-САД» та право ФГ «АГРО-САД» на врожай (плоди) як результат своєї господарської діяльності. У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_5 , як керівник ФГ «АГРО-САД», зверталася до правоохоронних органів з відповідною заявою, однак їй було повідомлено, що це цивільно-правові відносини, які повинні бути вирішені в судовому порядку.

В 2024 році ФГ «АГРО-САД» було посіяно 272 га пшениці, зібрано 1468,8 тонни пшениці. Урожайність склала 5,4 тонни з 1 га. Дохід від реалізації пшениці за 2024 рік склав 9 108 962,94 грн., що в середньому 7500.00 грн. без ПДВ за 1 тонну. Таким чином, орієнтована вартість урожаю складає 616 410 гривень.

ОСОБА_3 та/або ОСОБА_4 фактично вчиняють дії, які мають на меті вплинути на економічні показники врожайності чи навіть позбавити ФГ «АГРО-САД» плодів його діяльності на земельній ділянці кадастровий номер :01:003:0027. Оскільки, договір оренди землі закінчується до моменту збирання врожаю озимої пшениці урожаю 2025 року, а орендодавець уклав новий договір оренди не дочекавшись збирання врожаю ФГ «АГРО-САД».

Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати за ним право приватної власності на урожай озимої пшениці 2025 року вирощений на земельній ділянці кадастровий номер :01:003:0027.

20.05.2025 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він повністю заперечує проти позову, вважає його безпідставним, не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: Позивачем надано до суду інформаційну довідку № 421448918 від 07.04.2025 року, з якої вбачається, що 11.03.2025 року було розірвано Договір оренди землі № б/н від 05.03.2015 року, укладений між позивачем та ОСОБА_4 . Оскільки права і обов`язки між позивачем і ОСОБА_4 припинилися, він уклав з останньою договір оренди землі № б/н від 13.03.2025 року, право оренди земельної ділянки зареєстровано належним чином. Також він заперечує щодо видаткових накладних на придбання пшениці, актів витрат насіння, добрив та іншого, оскільки з них не можливо встановити на яких саме земельних ділянках здійснювався посів озимої пшениці та яких сортів. Сам по собі факт засівання та обробітку земельних ділянок не породжує виникнення права власності на врожай. До того ж, позивачу були відомі терміни закінчення договору оренди землі та його умови, в якому не зазначено про можливість збору врожаю після його закінчення, а тим паче після розірвання. Таким чином, вважає, що у ОСОБА_4 , як законного орендаря (наймача) земельної ділянки є обов`язок по сплаті оренди та податків у 2025 році, а отже є і право власності на плоди, продукцію, доходи, одержані нею у результаті користування земельною ділянкою переданою у найм, зокрема, право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію, вирощені на орендованій ним земельній ділянці.

20.05.2025 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Торчинської О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що її довіритель повністю заперечує проти позовних вимог, вважає їх безпідставними, незаконними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. ОСОБА_4 є власницею земельної ділянки площею 15,22 га, кадастровий номер :0 1:003:0027, розташованої на території Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області. Договір оренди землі №б/н від 05.03.2015 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено строком на 10 років, починаючи з дати його укладання, тобто з 05.03.2015 року по 05.03.2025 року. Від позивача, в силу приписів п. 7 Договору, не надходило повідомлень про бажання скористатися переважним правом щодо продовження договору. В усному порядку ОСОБА_4 повідомила позивача, що не планує продовжувати договір, після закінчення просила повернути земельну ділянку та не здійснювати на ній жодних робіт, однак позивачем було відмовлено в проханні. 27.12.2024 року та 17.02.2025 року ОСОБА_4 відправила позивачу листи-повідомлення про не бажання поновлювати дію договору, з вимогою повернути земельну ділянку після закінчення строку договору, але відповідь на листи не отримала. З інформаційної довідки № 414145205 вбачається, що 06.12.2024 року Державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Балтської міської ради Стерницьким Сергієм Федоровичем зареєстровано зміни до іншого речового права, індексний номер рішення 76486749, а саме, додано додаткову угоду № б/п від 02.12.2024 року, якою внесено зміни до договору, а саме змінено строк його дії, з 10 років на 25 років. Дата закінчення дії: 05.03.2040 р. з автоматичним продовженням дії договору. Проте ОСОБА_4 жодних угод з позивачем, окрім договору оренди не укладала і не підписувала. ОСОБА_4 було подано позов до Балтського районного суду Одеської області справа № 493/328/25 про визнання Додаткової угоди недійсною та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, після чого позивачем було визнано свої не правомірні дії та 11.03.2025 року розірвано договір оренди. Щодо наданих позивачем видаткових накладних на придбання пшениці, актів витрат насіння та добрив, можна зазначити, що з них не можливо ідентифікувати земельні ділянки, на яких здійснювалося засівання та для яких земельних ділянок купувався посівний матеріал. До того ж, купівля мінеральних добрив та засобів захисту рослин взагалі нічим не підтверджена, видаткових накладних позивачем не надано. У жодному документі, наданому позивачем не вказано (не індивідуалізовано) на яких саме земельних ділянках відбувався посів пшениці і якого сорту. Сам по собі факт засівання та обробітку земельних ділянок не породжує виникнення права власності на врожай. До того ж, позивачу було відомо про термін закінчення договору та його умови, в якому не зазначено про можливість збору врожаю після його закінчення, а тим паче після розірвання. Відповідно до п.20 Договору, після припинення його дії орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Договором не передбачено такої умови, як збір врожаю після закінчення строку дії. В такому разі, засівання і обробіток не вважаються правомірними, є такими, що здійснені на власний ризик, що не передбачає жодних правових гарантій. З моменту розірвання договору, у позивача відсутні підстави для збору врожаю, що виключає наявність достатніх правових підстав стверджувати про набуття ним права власності на вирощений врожай. Таким чином, збитки про які зазначає позивач є наслідками їх неправомірної поведінки. На підставі викладеного вважають, що ОСОБА_3 , як законному орендарю (наймачеві) земельної ділянки належить право власності на плоди, продукцію, доходи, одержані ним у результаті користування річчю, переданою у найм, зокрема, право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію, вирощені на орендованій ним земельній ділянці.

09.06.2025 року на адресу суду надійшли відповіді на відзиви відповідачів, в яких представник позивача адвокат Бершавський О.В. зазначив наступне. З твердженнями відповідача ОСОБА_3 не погоджується з огляду на те, що стороною позивача разом з позовною заявою суду було надано докази направлення ОСОБА_4 листа, в якому повідомило про неможливість зібрати врожай у строк до 05.03.2025 року та про бажання продовжити дію договору шляхом укладання додаткової угоди. Даний лист було вручено ОСОБА_4 08.11.2024 року, про що свідчить відповідний запис на документі. Оскільки договір оренди був чинним, право користування у ФГ «АГРО-САД» не закінчилось, позивач фактично здійснив виготовлення (вирощування) відповідного врожаю своїми діями (посів, догляд та підживлення). Відповідач ОСОБА_3 жодним чином не оспорює, що вказана земельна ділянка оброблялася ФГ «АГРО-САД» та саме ФГ «АГРО-САД» наразі було засіяно вказану земельну ділянку озимою пшеницею: «сам по собі факт засівання та обробітку земельних ділянок не породжує виникнення права власності на врожай». Таким чином, саме ФГ «АГРО-САД» в період дії договору оренди здійснив засівання земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0027 та обробку землі, у зв`язку з чим саме ФГ «АГРО-САД» як власник посіву має право на врожай.

З твердженнями відповідача ОСОБА_4 представник позивача також не погоджується з огляду на наступне. Щодо листів-повідомлень ОСОБА_4 про небажання поновлювати дію договору, то твердження представника ОСОБА_4 про те, що остання двічі повідомляла ФГ «АГРО-САД» про небажання продовжувати договір не відповідають дійсності. Більш того, як зазначив сам представник ОСОБА_4 перший лист-повідомлення був нібито направлений ФГ «АГРО-САД» 27.12.2024 року, а засівання земельної ділянки було здійснено ФГ «АГРО-САД» у жовтні 2024 року, тому твердження представника ОСОБА_4 , що ФГ «АГРО- САД» було завчасно повідомлено про небажання продовжувати договір не відповідають дійсності. Тому ФГ «АГРО-САД» на підставі діючого договору оренди здійснювало свою господарську діяльність на даній земельній ділянці в межах діючого законодавства та умов договору. Щодо права власності на врожай озимої пшениці 2025 року зазначив, що оскільки на момент засівання та обробки земельної ділянки договір оренди був чинним, право користування у ФГ «АГРО-САД» не закінчилось, позивач фактично здійснив виготовлення (вирощування) відповідного врожаю своїми діями (посів, догляд та підживлення). Таким чином, саме ФГ «АГРО-САД» в період дії договору оренди здійснив засівання земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0027 та обробку землі, у зв`язку з чим саме ФГ «АГРО-САД» як власник посіву має право на врожай.

12.06.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Торчинської О.В. надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому вона зазначила, що ОСОБА_4 повністю заперечує проти зазначеного у відповіді на відзив та щодо зазначених позовних вимог, вважає їх безпідставними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Від позивача, в силу приписів п. 7 Договору, не надходило повідомлень про бажання скористатися переважним правом щодо продовження договору, посилаючись на те, що наданий доказ є підробленим та не містить жодного правдивого факту з огляду на наведені у відзиві обставини. Зазначений позивачем акт обстеження земельної ділянки від 19.05.2025 року, жодним чином не підтверджує, що ФГ «АГРО-САД» засіяло на земельній ділянці :01:003:0027 насіння Нордіка еліта, РЖТ РЕФОРМ. В ньому зазначено лише те, що на земельній ділянці висаджено озиму пшеницю, яка у травні 2025 року перебуває у фазі колосіння. Теж саме стосується і актів списання, в них не зазначено на яких саме земельних ділянках засіяні конкретні сорти пшениці. Щодо внесення ЗЗРів, позивачем жодним чином не підтверджено їх придбання. Також ОСОБА_4 не погоджується з позивачем щодо засівання на земельній ділянці насіння озимої пшениці Нордіка еліта, РЖТ РЕФОРМ з огляду на наступне. На сайті ТОВ «Фірма Ерідон» міститься каталог насіння. У даного виробника позивач купував пшеницю сорту Нордіка еліта. В каталозі зазначено, що даний сорт пшениці являється безостим, на фото це також видно. В каталозі наявні сорти і осистої пшениці, на фото явно видно різницю між ними. ОСОБА_4 11.06.2025 року звернулася до в.о. селищного голови Піщанської сільської ради з проханням обстежити земельну ділянку та підтвердити, що на ній росте остиста озима пшениця. 12.06.2025 року земельну ділянку було обстежено та встановлено, що на ній дійсно засіяна остиста пшениця, що являється підтвердженням того, що позивачем не засівалась земельна ділянка елітними сортами пшениці: Нордіка еліта та РЖТ РЕФОРМ. Щодо права власності на врожай зазначила, що сам по собі факт засівання та обробітку земельної ділянки не породжує виникнення права власності на врожай. Таким чином, Договір розірвано 11.03.2025 року, разом з тим припинились права і обов`язки сторін за Договором, відповідно відсутні підстави для задоволення позову. Засівання і обробіток не вважаються правомірними, є такими, що здійснені на власний ризик, що не передбачає жодних правових гарантій. Вважаємо, відсутні підстави для збирання врожаю, а право власності на врожай належить ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник позивача адвокат Бершавський О.В. підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідачів адвокат Торчинська О.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити в позові.

Заслухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідачів, дослідивши докази, наявні в матеріалах цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 15,22 га, розташованої на території Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області з кадастровим номером :01:003:0027, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД № 013973.

05.03.2015 року між ОСОБА_4 та Фермерським господарством «АГРО-САД» в особі голови Садковської Т.Б. укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 15,22 га ріллі строком на 10 років, який зареєстровано у реєстраційній службі Балтського районного управління юстиції в Одеській області 27.04.2015 року. На підставі вказаного договору у ФГ «Агро-Сад» виникло право оренди земельної ділянки площею 15,22 га, з кадастровим номером :01:003:0027, що належить ОСОБА_4 , строком на 10 років, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Актом від 28.04.2015 року, належну ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0027, межі якої визначено технічною документацією по складанню державних актів про право власності на землю, затвердженою розпорядженням Балтської РДА № 237/А 2004 від 09.06.2004 року, орендар прийняв до використання на умовах оренди терміном на 10 років.

Відповідно до п. 42 договір оренди землі, укладений між сторонами, набирає чинності після підписання сторонами та здійснення його державної реєстрації. Отже, датою набрання чинності договору є дата його реєстрації - 27.04.2015 року.

Згідно з п. 36 дія Договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Умов щодо автоматичного поновлення строку дії договір не містить.

Згідно з п. 20 договору після припинення його дії орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Відповідно до п. 7 договору після закінчення його строку дії орендар має переважне право поновити його на новий строк, у цьому разі він повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно копії листа ФГ «Агро-Сад» вбачається, що пшениця була посіяна на земельних ділянках з кадастровими номерами, в тому числі :01:003:0027 15.22 га. В листопаді 2024 року було проведено обприскування посівів та використано добрива та ЗЗР.

З копії довідки № 21 від 11.04.2025 року, виданої ФГ «Агро-Сад» вбачається, що станом на 01.01.2025 року ФГ «Агро-Сад» засіяно 285 га озимої пшениці. Згідно звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду 29 сг за 2024 рік вбачається посів озимих культур 2024 році, а саме 272 га пшениці.

Актом обстеження земельної ділянки від 19.05.2025 року вбачається, що було проведено обстеження земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0027, площею 15,22 га, на якій ФГ «Агро-Сад» висаджено озиму пшеницю, яка у травні 2025 року перебуває у фазі росту колосіння.

З листа-повідомлення від 26.12.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 висловила своє небажання продовжувати договір, який закінчується 05.03.2025 року, а також просила повернути земельну ділянку.

ФГ «Агро- Сад» повідомило ОСОБА_4 , що в зв`язку з технологічним процесом ФГ «Агро-Сад» не має змоги 05.03.2025 року зібрати урожай озимої пшениці з орендованої земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0027, який був посіяний у жовтні 2024 року та повідомили, що планують зібрати урожай до 30.06.2025 року з відшкодуванням збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки, в розмірі передбаченому договором. А також повідомили про бажання продовжити відносини щодо оренди вказаної ділянки та запропонували укласти додаткову угоду про продовження дії договору, що підтверджується листом, який міститься в матеріалах справи.

Однак, листом від 17.02.2025 року ОСОБА_4 повідомила голову ФГ «Агро-Сад», що не має наміру поновлювати строк дії договору оренди землі, який закінчується 05.03.2025 року, оскільки має намір обробляти її самостійно. Просила утриматися від вчинення дій, які б перешкоджали їй, як власнику, відразу після закінчення дії договору використовувати свою земельну ділянку.

Згідно договору оренди землі від 13.03.2025 року вбачається, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір оренди щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0027, яка до цього перебувала в оренді ФГ «Агро-Сад».

Актом від 12.06.2025 року, за результатами обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0027 встановлено, що на ній росте остиста озима пшениця.

Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Нормами ст. 321 ЦК України гарантовано непорушність права власності.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Ч. 1 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Згідно із ч. 2 ст. 184 ЦК України річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

В п. 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про зерно та ринок зерна в Україні» закріплено визначення поняття зерно - плоди зернових, зернобобових та олійних культур, які використовуються для харчових, насіннєвих, кормових та технічних цілей.

Ст. 189 ЦК України передбачено, що продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю.

Продукція, плоди та доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 775 ЦК України наймачеві належить право власності на плоди, продукцію, доходи, одержані ним у результаті користування річчю, переданою у найм.

Зазначене положення кореспондується загальній меті відносин найму - користування річчю наймачем, тобто вилучення корисних властивостей речі, а отже, всі корисні властивості речі, що виявляються у можливості приносити плоди, доходи або продукцію, вилучає наймач.

Таким чином, право власності землекористувача на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур визнається та захищається законом. Особливості виникнення права власності на посіви і насадження визначені ЦК України та ЗК України і пов`язуються з правомірним користуванням земельною ділянкою.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. ч. 1 та 2 ст. 792 ЦК України). Це положення кореспондується ст. 13 ЗУ «Про оренду землі», відповідно до якої договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про оренду землі» також передбачено, що орендар земельної ділянки, окрім іншого, має право отримувати продукцію і доходи.

Таким чином, як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 при розгляді справи № 917/2060/17, договір оренди (суборенди) землі укладається саме для отримання можливості користуватися земельною ділянкою та вилучення внаслідок такого користування корисних властивостей землі.

Згідно зі ст. 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 918/335/17 зазначено, що виникнення права власності на плоди, продукцію, доходи, одержані в результаті користування річчю пов`язується із користуванням річчю, а на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур - із користуванням земельною ділянкою.

Отже особа, яка володіє та користується земельними ділянками, є належним землекористувачем та набуває права власності на врожай (посіви і насадження сільськогосподарських культур, вироблену сільськогосподарську продукцію), що вирощений на таких земельних ділянках.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином строк дії укладеного між сторонами договору, зареєстрованого 27 квітня 2015 року, до 27.04.2025 року.

Як вбачається із матеріалів справи предметом спору у даному випадку є визнання права власності на посіви пшениці та урожай від цих посівів, що зростали на земельній ділянці, взятій в оренду у ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Факт обробітку позивачем земельної ділянки відповідача ОСОБА_4 , придбання і внесення ним добрив, посіву озимої пшениці у жовтні 2024 року підтверджується копіями актів ФГ «Агро-Сад» за жовтень - листопад 2024 року про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин № 0А00-000012 та № 0А00-000013. Звертаючись із позовом, позивач, як на підставу набуття права власності на урожай озимої пшениці 2025 року, вказав на добросовісність своїх дій, оскільки посів озимої пшениці здійснено у межах строку дії договору оренди землі, ним понесені витрати на мінеральні добрива, насіння та виконання сільськогосподарських робіт по полю до того, як відповідач повідомив про небажання продовжувати оренду на новий строк.

Виникнення права власності на плоди, продукцію, доходи, одержані в результаті користування річчю пов`язується із користуванням річчю, а на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур - із користуванням земельною ділянкою. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 911/1779/17.

З аналізу наведених приписів чинного законодавства України випливає, що право власності на врожай має лише особа, яка за достатніх правових підстав використовує певну земельну ділянку, чи то на умовах оренди, або постійного користування, або за наявності інших, визначених цивільним законодавством, речових прав на землю.

Оскільки позивач мав належний статус орендаря щодо спірної земельної ділянки, йому належить речове право на засіяну ним земельну ділянку, тобто на посіви. Враховуючи, що ФГ орендувало спірну земельну ділянку упродовж 10 років і обґрунтовано передбачало продовження орендних відносин та здійснило посів озимої пшениці на земельній ділянці відповідача до повідомлення останнього про небажання продовжувати орендні відносини, що ним не спростовано, а період зрощення посіву озимої пшениці до зібрання врожаю є тривалим, тому суд приходить до висновку, що позивач набув право власності як на посіви, так і на урожай від цих посівів.

При цьому суд також враховує, що орендар діяв добросовісно, зазнав витрат на підготовку ґрунту, внесення добрив, посівний матеріал.

З огляду на фактичні обставини справи та норми права, якими вони регламентовані, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 95, 125 ЗК України, ст. ст. 15, 179, 184, 189, 321, 328, 331, 626, 627, 775, 792 ЦК України, ст. ст. 3, 12, 81, 126, 127, 158, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ЗУ «Про оренду землі» та ЗУ «Про зерно та ринок зерна в Україні», суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ФГ «Агро-Сад» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на урожай - задовольнити.

Визнати за ФГ «Агро-Сад» (, юридична адреса: с. Кринички Подільського району Одеської області, 66121) право приватної власності на урожай озимої пшениці 2025 року вирощений на земельній ділянці кадастровий номер :01:003:0027, яка розташована на території Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області.

Заходи забезпечення позову, застосовані постановою Одеського апеляційного суду від 18.06.2025 року, скасувати.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 23 жовтня 2025 року.

СУДДЯ