Справа №463/8579/24
Провадження №2/463/24/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:головуючого - судді Мармаша В.Я.,

з участю секретаря судового засідання - Куценко І.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

представник позивача звернулася до суду із зазначеним вище позовом. Просила усунути ОСОБА_3 - громадянку російської федерації (зареєстровану в росії, АДРЕСА_1 ) від права на спадкування обов`язкової частки після смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ). Позов мотивувала тим, що ОСОБА_3 ухилилася від допомоги ОСОБА_4 , який перебував у безпорадному стані, відмовившись приїхати до батька для забезпечення необхідного догляду, а також відмовилася надати кошти для лікування батька та для організації стороннього догляду.

08.11.2024 ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі, яке 16.04.2025 закрите та призначене до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила такі задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подала.

За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Оглянувши матеріали спадкової справи 698/2021, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.04.1976, а також копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 18.09.1981.

06.12.2021 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом від доньки померлого ОСОБА_3 , яка на підставі ст. 1241 ЦК України, має право на обов`язкову частку, відкрита спадкова справа № 698/2021, що підтверджується довідкою Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області від 26.02.2024, вих. № 299/01-16.

З матеріалів спадкової справи № 698/2021 заведеної після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_4 від 20.08.2021.

Як вбачається з матеріалів справи, за життя ОСОБА_4 виявив волю передати майно своїй дружині та онуці дружини, а тому склав заповіти:

1) від 29.05.2007, № в реєстрі 2223 про належну йому частку в квартирі, в якій проживав та зареєстрований, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на користь онуки ОСОБА_2 .

2) від 19.08.2018 р. № в реєстрі 897 про житловий будинок та дві земельних ділянки, які знаходяться в смт. Диканька на користь своєї дружини ОСОБА_7 .

Дружина ОСОБА_4 . ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за життя склала заповіт на користь позивачки (онуці) заповіт від 29.05.2007, запис в реєстрі 2224, у якому розпорядилася передати на її користь належну їй на праві приватної власності частину квартири АДРЕСА_3 .

27.02.2024 на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-110 у спадковій справі №698 за 2021 рік ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на (три четвертих) частини спадкового майна, зазначеного в заповіті ОСОБА_4 , спадщина, на яку в указаній частці видане це свідоцтво складається з: (однієї другої) частини квартири АДРЕСА_3 . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частини спадкового майна видано ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину за законом на частини спадкового майна не видано.

Керуючись ч. 5 ст. 1224 ЦК України, позивач просить усунути відповідача від права на спадкування за законом виходячи посилаючись на те, що ОСОБА_4 , а також його дружина ОСОБА_7 в силу віку та ряду захворювань потребували догляду. Подружжю допомагали онучки дружини, а саме позивач ОСОБА_2 , а також сестра ОСОБА_7 - ОСОБА_8 . Про зазначені обставини відповідачу було відомо, зокрема про безпорадний стан її батька, однак ОСОБА_3 ухилилася від допомоги, не приїхала, а також не надала кошти для лікування та забезпечення необхідного догляду батька. Більше того, після смерті ОСОБА_4 відповідач відмовилась приймати участь у організації та проведенні поховання ОСОБА_4 . Крім того, як зазначає сторона позивача, позивачці після смерті бабці ОСОБА_7 , на підставі свідоцтва про право на спадщину належить квартири АДРЕСА_3 . На неї, як зазначено вище, складено заповіт ОСОБА_4 на частку квартири. Відповідачка претендує на обов`язкову частку, що складає з частки, належної ОСОБА_4 . У разі усунення відповідачки від спадкування, позивачка успадкує 1/2, належну ОСОБА_4 частку квартири. З врахуванням частки, успадкованої після смерті бабці, їй належатиме квартира в цілому. Окрім того, ОСОБА_4 на праві власності належали житловий будинок АДРЕСА_4 та дві земельні ділянки.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку.

Отже, відповідач належать до першої черги спадкоємців.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Статтями 202, 203 СК України встановлено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Отже, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця у допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного хворого №3403 від 31.05.2021, а також виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 65 від 26.04.2024, 30.05.2021 ОСОБА_4 зазнав закритого перелому правої стегнової кістки і з того часу перебував у безпорадному стані та потребував постійного догляду, а ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, маючи хронічну ішемію головного мозку ІІ-ІІІ ст, церебральну мікроангіопатію (на ґрунті гіпертонічної хвороби та атеросклеротичного ураження) у вигляді розсіяної вогнищевої симптоматики, тетрапарезу, синдрому пірамідної недостатності справа, з вираженими статико-координаторними розладами, помірними вегетодистонічними та нерокогнітивними порушеннями. ІХС: атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст. ст 2, ризик 3, НК ІІ-а ст., закритий перелом правої стегнової кістки (від 30.05.2021), паліативна допомога, потреба в постійному догляді.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 через похилий вік, стан здоров`я та каліцтво був у безпорадному стані та потребував стороннього догляду.

Як вбачається з Договору про надання послуг з паліативного лікування №65 від 04.06.2021 Благодійна організація «Благодійний фонд - Шпиталь імені Митрополита Андрея Шептицького Курії Львівської Архиєпархії Української Греко-Католицької Церкви» (Виконавець) та ОСОБА_8 (Замовник) уклали договір, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язався надавати послуги з паліативного лікування ОСОБА_4 , а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги.

Як зазначає сторона позивача, Відповідач не брала участі в утриманні та забезпечення догляду за батьком, а також відмовилася брати участь у організації та проведення поховання ОСОБА_4 . Поховання було організоване ОСОБА_8 , що підтверджується копією Договору-замовлення на організацію та проведення поховання № 000003148 від 20.08.2021.

Як вбачається з відповіді Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19/56340-25-Вих від 09.07.2025, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином російської федерації ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 01.01.2020 по 01.01.2022 в Базі даних не виявлено.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили обставини, зазначені в позовній заяві. Зазначили, що відповідач є громадянкою російської федерації, вийшла там заміж та постійно там проживає. Життям батька не цікавилася, не турбувалася про його стан та здоров`я, після перелому стегна жодної матеріальної та фізичної допомоги не надавала, а також не приїхала на поховання.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 перебував в безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги. Відповідач ОСОБА_3 , будучи донькою останнього, не надавала йому необхідну матеріальну, належну фізичну допомогу, не відвідувала його та піклувалася про нього, як того вимагав стан його здоров`я, ухилялася від свого обов`язку щодо догляду за батьком. Жодних інших обставин, які би спростовували зазначені висновки суду на адресу суду скеровано не було.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне усунути від спадкування ОСОБА_3 від права на спадкування обов`язкової частки після смерті ОСОБА_4 , а тому приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст.13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 263-265, 268, 280, 282-284, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

позов - задовольнити.

Усунути від спадкування ОСОБА_3 від права на спадкування обов`язкової частки після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок) гривень судового збору.

Текст рішення складено та підписано суддею 17.10.2025.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка подається до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний код: НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка російської федерації, паспорт НОМЕР_6 , виданий відділом внутрішніх справ району Арбат міста Москва 20.05.2005, код підрозділу 772-111, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Мармаш В. Я.