К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року місто Київ

справа № 757/20780/25-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/13888/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АТП-0810", подану представником Ступак Тетяною Олександрівною, на рішення Печерського районного суду міста Києва у складі судді Бусик О.Л. від 29 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "АТП-0810", товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "АТП-0810" (далі - ТОВ "АТП-0810"), товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (далі - ТДВ "Експрес Страхування") про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Позов мотивовано тим, що 17 лютого 2025 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю належного позивачу автомобіля марки MERCEDES-BENZ В180 СDI, державний номерний знак НОМЕР_1 ,та транспортного засобу Scania P320 (сміттєвоз), державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , який постановою Дарницького районного суду міста Києва від 14 березня 2025 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. ОСОБА_2 на час вчинення ним ДТП працював водієм у ТОВ "АТП-0810".

На момент ДТП транспортний засіб Scania P320 (сміттєвоз), державний номерний знак НОМЕР_2 , був застрахований у ТДВ "Експрес Страхування" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № .

Після обстеження транспортного засобу позивача ТДВ "Експрес Страхування" виплатило йому страхове відшкодування у розмірі 87 237 грн 98 коп.

Згідно зі звітом про оцінку, здійсненого на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 230 574 грн 77 коп., а вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (0,6044) становить 117 958 грн 48 коп.

Вважає, що оскільки ТДВ "Експрес Страхування" виплатило позивачу страхове відшкодування лише в сумі 87 237 грн 98 коп., то з огляду на розмір визначеного у звіті матеріального збитку має доплатити страхове відшкодування в сумі 30 720 грн 50 коп. (117 958,48 - 87 237,98). Оскільки страхового відшкодування, виплаченого страховою компанією, недостатньо для повного відшкодування спричиненої позивачу шкоди, тому саме ТОВ "АТП-0810", як роботодавець винної в ДТП особи, повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в сумі 112 616 грн 29 коп. (230 574,77 - 117 958,48).

Також позивачу завдано моральну шкоду, оскільки він зазнав душевних страждань через пошкодження його транспортного засобу. Дана обставина вплинула та продовжує впливати на життєвий ритм позивача з огляду на відсутність мобільності у вирішенні повсякденних турбот, що викликає в нього постійний стрес та пригнічений стан.

Посилаючись на викладене, позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд стягнути з ТОВ "АТП-0810" матеріальну шкоду в розмірі 112 616 грн 29 коп. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. В заяві про уточнення позовних вимог зазначив, що відмовляється від позовних вимог про стягнення з ТДВ "Експрес Страхування" матеріальної шкоди в розмірі 30 720 грн 50 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "АТП-0810" на користь ОСОБА_1 112 616 грн 29 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 грн у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ТОВ "АТП-0810" витрати з оплати судового збору в сумі 1 135 грн 93 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 868 грн та витрати на проведення оцінки в розмірі 4 869 грн 20 коп. Стягнуто з ТДВ "Експрес Страхування" витрати з оплати судового збору в сумі 296 грн 87 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 454 грн та витрати за проведення оцінки в розмірі 1 272 грн 60 коп.

Рішення мотивовано тим, що позовні вимоги до ТОВ "АТП-0810" про стягнення різниці між виплаченим страховим відшкодуванням в межах ліміту відповідальності та реальною вартістю відновлювального ремонту є обґрунтованими. Відповідач не надав суду доказів на спростування вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача. Висновок експерта, наданий позивачем не суперечить вимогам законодавства, виконаний особою, уповноваженою на проведення такого роду експертиз, а незгода відповідача з наявними у матеріалах справи доказами не є безумовною підставою для визнання недоведеними позовних вимог в цій частині.

Внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач перебував у стресовому стані, був позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем, що призвело до порушення його звичного способу та відповідно є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ТОВ "АТП-0810" - Ступак Т.О., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги до ТОВ "АТП-0810", не врахував, що позивачем не надано доказів реального розміру збитку внаслідок пошкодження його автомобіля та доказів понесених судових витрат.

Вказує, що у наданому позивачем звіті від 12 квітня 2025 року зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача на дату оцінки складає 230 574 грн 77 коп., але доказів фактичних витрат на ремонт автомобіля після ДТП позивачем суду не надано.

Судом не враховано, що ТДВ "Експрес Страхування" виконало свої зобов'язання, здійснивши виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 105 052 грн 20 коп., розрахованого згідно звіту про оцінку та у відповідності до вимог діючого законодавства, за вирахуванням ПДВ із запасних частин.

Наголошує на тому, що доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження оплати проведеного ремонту на станції технічного обслуговування, яка є платником ПДВ. У разі проведення ремонту автомобіля та надання підтверджуючих документів реального розміру збитку, має доплачувати саме страховик ТДВ "Експрес Страхування" в межах ліміту відповідальності, який становить 160 000 грн. Лише після встановлення реального розміру збитку і у разі якщо розмір такого збитку виходить за межі страхового ліміту відповідальності на винуватця ДТП покладається обов'язок сплати різниці між виплаченим страховим відшкодуванням і реальним розміром завданої матеріальної шкоди.

Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про стягнення з ТОВ "АТП-0810" на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки не було надано доказів на підтвердження надання правничої допомоги, об'єму та вартості, що в свою чергу унеможливилонадати відповідні заперечення.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що рішення є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування немає.

ТДВ "Експрес Страхування" відзив на апеляційну скаргу не подало.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ТОВ "АТП-0810" - Ступак Т.О. в суді апеляційної інстанції підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

ТДВ "Експрес Страхування" в судове засідання не з`явилося про дату, час і місце розгляду справи повідомлялося належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля MERCEDES-BENZ В180 СDI, державний номерний знак НОМЕР_1 .

17 лютого 2025 року сталася ДТП між транспортним засобом MERCEDES-BENZ В180 СDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортним засобом Scania P320 (сміттєвоз), державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який виконував трудові обов`язки.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 14 березня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

На момент ДТП транспортний засіб Scania P320 (сміттєвоз), державний номерний знак НОМЕР_2 , був застрахований у ТДВ "Експрес Страхування", що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 223292377. Згідно полісу, ліміт відповідальності за шкоду завдану майну становить 160 000 грн.

Згідно розрахунку № 4.25.00417 про визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля від 2 березня 2025 року, ринкова вартість транспортного засобу MERCEDES-BENZ В180 СDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 382 132 грн 24 коп.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 87 237 грн 98 коп.

1 квітня 2025 року ТДВ "Експрес Страхування" виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 87 237 грн 98 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 68822481.

ОСОБА_1 не погодився із виплаченим розміром страхового відшкодування та звернувся до приватного підприємства "Галаавтоекспертиза" для проведення оцінки завданого матеріального збитку.

Згідно № 5/04-А про оцінку автомобіля від 12 квітня 2025 року, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля MERCEDES-BENZ В180 СDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 117 958 грн 48 коп.; вартість відновлювального ремонту становить 230 574 грн 77 коп.

Відповідно до копії страхового акту № 4.25.00417-2 від 12 травня 2025 року, складеного ТДВ "Експрес Страхування", вартість відновлювального ремонту автомобіля MERCEDES-BENZ В180 СDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 198 899 грн 11 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 105 052 грн 20 коп., вартість складових з урахуванням фізичного зносу - 61 425 грн 94 коп.

12 травня 2025 року ТДВ "Експрес Страхування" доплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 17 814 грн 22 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № .

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Щодо матеріальної шкоди

Статтею 22 ЦК України передбачено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (пункт 1 частина 2).

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Обов'язок відшкодувати завдану шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що його дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок.

Потерпілий має подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди внаслідок ДТП, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року в справі № 426/16825/16-ц сформульовано висновок, що результат аналізу норм статей 1172 та 1187 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб'єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб'єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ТОВ "АТП-0810" не надав доказів на спростування вартості відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу.

Суд апеляційної інстанції в повній мірі не може погодитись з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до ідеальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29, пункту 32.7 статті 32 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Аналіз наведених положень закону вказує на те, що розмір страхового відшкодування, який підлягає сплаті потерпілій особі страховиком винної в ДТП особи, не є абсолютним і обмежується в залежності фізичного зносу складових частин пошкодженого автомобіля.

Верховний Суд в постановах від 6 лютого 2018 року в справі № 910/3867/16, від 1 лютого 2018 року в справі № 910/22886/16 висловив правову позицію про те, що для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахування коефіцієнту фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу (КТЗ) чи його складників та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

За приписами статті 1194 ЦК України, у разі якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц та від 14 грудня 2021 року в справі №147/66/17 викладена правова позиція про те, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року в справі № 227/2996/16-ц зазначив, що аналіз статті 1194 ЦК України дає підстави для висновку,

що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, страховик відповідальної особи, яка винна в ДТП, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Таким чином, різниця між виплаченою страховиком відповідача ТОВ "АТП-0810" сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого в ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахування зносу при відшкодуванні витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру матеріального збитку позивач до позовної заяви долучив копію Звіту № 5/04-А про оцінку автомобіля від 12 квітня 2025 року. Згідно даного звіту, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля MERCEDES-BENZ В180 СDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження в ДТП складає 117 958 грн 48 коп..; вартість відновлювального ремонту становить 230 574 грн 77 коп. (а.с. 15 на звороті).

З матеріалів справи також вбачається, що на спростування доводів позивача до відзиву на позовну заяву відповідач ТОВ "АТП-0810" долучив здійснений 2 березня 2025 року страховиком розрахунок № 4.25.00417 про визначення вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, згідно якого вартістьвідновлювального ремонту автомобіля MERCEDES-BENZ В180 СDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, складає 87 237 грн 98 коп. (а.с. 48 на звороті). Ця сума виплачена позивачу.

Крім цього, до відзиву відповідач ТДВ "Експрес Страхування" долучив страховий акт від 12 травня 2025 року, в якому зазначено, що сума відновлювального ремонту складає 198 899 грн 11 коп.; сума відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 105 052 грн 20 коп.; вартість складових з урахуванням фізичного зносу - 61 425 грн 94 коп. (а.с. 53).

На підставі вказаного акту від 12 травня 2025 року ТДВ "Експрес Страхування" доплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 17 814 грн 22 коп., про що вказувалося вище.

Отже, згідно наданих відповідачем ТДВ "Експрес Страхування" доказів, сума відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (страхове відшкодування), яка виплачена позивачу, становить 105 052 грн 20 коп. (87237,98+17814,22).

Звертаючись до суду з позовом, розмір матеріального збитку позивач обґрунтовував на підставі звіту про оцінку транспортного засобу №5/04-А від 12 квітня 2025 року. Зокрема, посилаючись на те, що згідно звіту вартість відновлювального

ремонту становить 230 574 грн 77 коп., а вартість матеріального збитку становить 117 958 грн 48 коп., яку повинен сплати страховик, позивач зазначив, що ремонт автомобіля, який і є матеріальним збитком, становить 112 616 грн 29 коп. (230574,77-117958,48). Вартість ремонту повинен сплатити ТОВ "АТП-0810" на підставі статті 1172 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року в справі № 649/384/16-ц зазначено: "Положеннями Закону України "Про страхування" та ЦК України не встановлено обов`язку страховика при розрахунку розміру страхового відшкодування застосовувати коефіцієнт фізичного зносу щодо вартості пошкоджених деталей, які підлягають заміні. При цьому, предметом спору у цій справі є не стягнення матеріального збитку, визначеного відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, який завдано особі, а саме відшкодування шкоди у вигляді понесених витрат на відновлення транспортного засобу, які були перераховані, тобто реальних збитків, які відповідно до вимог частини 2 статті 1192 ЦК України, підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Законодавець розмежовує поняття "вартість відновлювального ремонту" та "матеріальний збиток, завданий внаслідок ДТП". Відповідальність винуватця ДТП за завдану шкоду обмежується реальним розміром збитків та у випадку відновлення транспортного засобу можуть відповідати вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу".

Верховний Суд в постанові від 25 липня 2018 року в справі № 922/4013/17 зазначив: "Висновки судів попередніх інстанцій, що єдиним належним доказом розміру заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди є висновок експерта про розмір збитків, у тому числі з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяних внаслідок пошкодження автомобіля є неправильним, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу".

Аналогічний висновок Верховним Судом зроблено в постанові від 6 липня 2018 року в справі № 924/675/17, а саме зазначено, що звіт про оцінку транспортного засобу - це лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування є платіжний документ про здійснення такої виплати. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Матеріали справи не містять доказів фактичного ремонту належного позивачу автомобіля MERCEDES-BENZ В180 СDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , якими є розрахункові документи, що підтверджують проведення відновлювального ремонту; платіжні доручення, якими оплачена виставлена СТО сума вартості відновлювального ремонту автомобіля.

Однак, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вище вказаних обставин та положень закону не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку, що позивачем доведено вартість відновлювального ремонту автомобіля в розмірі

230 574 грн 77 коп., з яких 112 616 грн 29 коп. підлягають стягненню з відповідача ТОВ "АТП-0810".

Так, судом не враховано, що вартість відновлювального ремонту позивач обґрунтовує лише на підставі звіту про оцінку транспортного засобу, який згідно правових висновків Верховного Суду в аналогічних спорах є лише оціночним попереднім документом та не доводить фактичну кінцеву суму, яка необхідна для відновлення транспортного засобу (реальні збитки). Доказів фактичних ремонтних робіт автомобіля позивача та доказів оплати ремонту матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, вдавшись лише в оцінку наданого позивачем звіту про розмір матеріального збитку, не надав належної правової оцінки іншим доказам у справі, а саме страховому акту № 4.25.00417-2 від 12 травня 2025 року, який надано ТДВ "Експрес Страхування" разом з відзивом на позовну заяву. З даного страхового акту вбачається, що вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 61 425 грн 94 коп. (а.с. 53).

З розрахунку визначення вартості відновлювального ремонту, здійсненого ТДВ "Експрес Страхування" також вбачається, що страховиком здійснено обрахування необхідних складових та матеріалів для відновлення автомобіля позивача, вартість яких згідно з доданими страховими актами від 31 березня та від 12 травня 2025 року становить 61 425 грн 94 коп.

З наведеного слідує, що в матеріалах справи наявні докази на підтвердження завдання позивачу реальних збитків, у вигляді витрат, які він мусить зробити для відновлення свого майна (придбання складових, що підлягають заміні під час ремонту автомобіля) у розмірі 61 425 грн 94 коп.

Таким чином, оскільки ТДВ "Експрес Страхування" здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 105 052 грн 20 коп. з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та за вирахуванням ПДВ із запасних частин, то згідно вимог статей 1172, 1194 ЦК України та вище наведених правових висновків Верховного Суду, ТОВ "АТП-0810" зобов'язаний сплатити на користь позивача вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту автомобіля, в розмірі 61 425 грн 94 коп.

Відмовляючись від позовних вимог до ТДВ "Експрес Страхування", позивач фактично визнав такий розмір збитків.

Доводи скаржника про те, що розмір завданого позивачу матеріального збитку покривається лімітом відповідальності страховика спростовуються наведеними вище нормами матеріального права та правовими позиціями Верховного Суду.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з ТОВ "АТП-0810" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 61 425 грн 94 коп. При цьому вартість ПДВ має доплатити страховик після надання доказів проведення ремонту автомобіля, а також за умови, що надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ.

Щодо моральної шкоди

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа "Науменко проти України").

Отже, сам по собі факт заподіяння майну позивача матеріальної шкоди, вже є фактором, що безумовно призводить до стресової ситуації та потребує від останнього додаткових зусиль для відновлення душевного спокою, самоорганізації для вирішення проблеми, на яку він не очікував, пристосування до змін у житті, у зв`язку з пошкодженням майна.

При визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів також враховує характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, обставини, за яких позивач зазнав моральну шкоду, необхідність здійснення додаткових зусиль для поновлення своїх прав шляхом звернення до суду, а також виходячи з засад об`єктивності та справедливості, розумності та співмірності, вважає, що компенсація у розмірі 1 000 грн буде наближеною мірою моральної шкоди для відновлення стану потерпілого.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду про задоволення позову ОСОБА_1 не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Судові витрати

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Відповідно до положень частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом

справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року в справі № 904/4507/18).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції позивач надав суду додаткову угоду № 1 від 24 березня 2025 року до договору про надання правничої допомоги від 11 квітня 2024 року, який укладений ним з адвокатом Лифарем Д.В. У даній додатковій угоді зазначено, що загальна вартість правничої допомоги, збір доказів, підготовка позовної заяви, подача її до суду, а також участь в судових засіданнях (лише суд першої інстанції) становить 30 000 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції позивачем надано суду додаткову угоду № 2 від 17 липня 2025 року до договору про надання правничої допомоги від 11 квітня 2024 року. У даній додатковій угоді зазначено, що загальна вартість правничої допомоги, а саме підготовка відзиву на апеляційну скаргу, подача її до суду, а також участь у судових засіданнях (лише апеляційний суд) становить 10 000 грн.

Отже, у матеріалах справи наявні докази, які відповідають обсягу наданих послуг і виконаних адвокатом позивача робіт, обумовлених додатком до договору про надання правничої допомоги.

Підстави визнавати дії адвоката такими, що не були необхідними та необґрунтованими, відсутні.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України).

В частині 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що від ТОВ "АТП-0810" не надходило клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Ураховуючи викладене, а також те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог до ТОВ "АТП-0810" (55,43% від заявлених до даного відповідача позовних вимог), то з останнього на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені на професійну правничу допомогу (під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій) в сумі 22 172 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати позивача на проведення оцінки розміру матеріального збитку та дефектовки не підлягають відшкодуванню, оскільки судом відповідний звіт не прийнято до уваги.

Щодо судового збору

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову до відповідача ТОВ "АТП-0810", то з останнього на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 735 грн 07 коп., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 3 статті 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним витрат у справі з відповідача.

Зважаючи на те, що позивач не підтримує позовні вимоги до відповідача ТДВ "Експрес Страхування", унаслідок задоволення їх останнім після пред`явлення позову, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про стягнення з ТДВ "Експрес Страхування" на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 307 грн 24 коп., що пропорційно до розміру заявлених вимог до цього відповідача.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АТП-0810", подану представником Ступак Тетяною Олександрівною, задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року скасувати і ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "АТП-0810", товариства з додатковою відповідальністю "Експрес

Страхування" про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АТП-0810" на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 61 425 гривень 94 копійки та моральну шкоду в розмірі 1 000 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АТП-0810" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 22 172 гривні.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АТП-0810" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 735 гривень 07 копійок.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 307 гривень 24 копійки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: