Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2025 Справа №607/24353/24 Провадження №2/607/4806/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (далі ТОВ «ФК «Процент» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді від 18 листопада 2024 року відкрито провадження у справі № 607/24353/24 та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

20 березня 2025 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області задоволено позов ТОВ «ФК «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Процент» заборгованість за кредитним договором № 1864-1371-1 від 05 листопада 2023 року в сумі 67 825 (шістдесят сім тисяч вісімсот двадцять п`ять),00 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Процент» судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві),40 грн; витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

21 травня 2025 року заявниця ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Калінін С. К., звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2025 року у справі № 607/24353/24 за позовом ТОВ «ФК «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 30 липня 2025 року поновлено відповідачці ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2025 року в цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2025 року у справі № 607/24353/25 за позовом ТОВ «ФК «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2025 року у цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано; справу за позовом ТОВ «ФК «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування вказаного позову представником позивача зазначено, що 05 листопада 2023 року між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1864-1371-1, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн, строком на 365 днів (до 01 листопада 2024 року), шляхом переказу коштів на її платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Універсал Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким вона ознайомилася перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту.

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед ТОВ «ФК «Процент» у неї утворилась заборгованість за простроченими процентами та сумою кредиту за період з 05 листопада 2023 року по 04 листопада 2024 року, яка станом на 08 листопада 2024 року становить 67 825,00 грн, з яких: 5 000,00 грн заборгованість за кредитом; 57 750,00 грн заборгованість за нарахованими процентами, яку позивач просить стягнути з відповідача.

21 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Калінін С. К., звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2025 року у справі № 607/24353/24 за позовом ТОВ «ФК «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (заява в підсистемі «Електронний суд» сформована 20 травня 2025 року та передана судді для розгляду 02 червня 2025 року). На обґрунтування цієї заяви зазначено, що на думку сторони позивача між ТОВ «ФК «Процент» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1864-1371-1 від 05 листопада 2023 року. Однак, таке твердження не відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству. Приєднаний до матеріалів справи Договір не містить підписів сторін. Доказів укладення такого договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, позивачем не надано. З поданої суду квитанції слідує, що грошові кошти ніби перераховані через невстановленого посередника, проте у наданому позивачем кредитному договорі відсутні будь-які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором. Звертає увагу суду, що у вказаній квитанції відсутній підпис працівника банку відповідального за проведення операції. Копія квитанції вочевидь не може свідчити про те, чи відправлялось платіжне доручення до банку, та чи виконувалось воно банком. Доказів того, що картковий рахунок № НОМЕР_2 належить або використовувався ОСОБА_1 матеріли справи не містять. Так, квитанції FONDY містить зазначення номеру картки частково без зазначення банківської установи. Така квитанція сама по собі не свідчить про отримання відповідачем коштів в розмірі 5 000,00 грн, без інформації від банківської установи про рух коштів по картці. Отже, позивачем не надано до суду належного та допустимого доказу нібито отримання ОСОБА_1 коштів від ТОВ «ФК «Процент». Що стосується вимог про стягнення з відповідача заборгованості по процентам в розмірі 57 750,00 грн, які нараховувались з 05 листопада 2023 року по 04 листопада 2024 року за ставкою 3,5% на день, то сторона відповідача не погоджується з таким розрахунком, здійснила свій розрахунок заборгованості за процентною ставкою, яка б мала становити 36 250,00 грн.

07 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Калінін С. К., подала відзив на позовну у якому просить відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Мотиви цієї заяви по суті аналогічні за змістом обґрунтуванням, викладеним у заяві про перегляд заочного рішення. Також звернуто увагу суду, що розрахунок заборгованості в частині розміру процентної ставки не відповідає вимогам закону. Вимога про стягнення з відповідача заборгованості по процентам в сумі 63 875,00 грн, які нараховувались з 05 листопада 2023 року по 04 листопада 2024 року, заявлена за ставкою 3,5% на день. Процентна ставка 3,5 % на день застосовувалась в межах строку кредиту, який становить 365 днів. Однак стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-XI «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Самим Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Правилами оформлення проектів законів та основними вимогами законодавчої техніки (Методичні рекомендації), затверджених Апаратом Верховної Ради України від 01 червня 2006 року, в останній редакції від 27 листопада 2014 року, передбачено, що перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. При цьому ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, натомість відповідачу нараховувалися відсотки 3,5 % в день. Процентна ставка позивачем не змінювалася відповідно до змін у Законі і нарахування здійснювалося всупереч законодавству.

Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що: 1) заборгованість за процентами станом на 23 грудня 2023 року становила 8 400,00 грн; 2) у період (загалом 317 днів) з 24 грудня 2023 року по 04 листопада 2024 року (включно) відсотки нараховувались за процентною ставкою 3,5 %, тобто у розмірі більшому ніж встановлений законом. У зв`язку з наведеним, розмір заборгованості за період з 24 грудня 2023 року по 04 листопада 2024 року підлягає перерахунку, виходячи з встановленого пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» максимального розміру денної процентної ставки: - 2,5 % у період (120 днів) з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року (включно), що становить 15 000,00 грн (5 000,00 грн (тіло кредиту) х 2,5 % (розмір процентної ставки) х 120 (кількість днів у періоді); - 1,5 % у період (120 днів) з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року (включно), що становить 9 000,00 грн (5 000,00 грн (тіло кредиту) х 1,5 % (розмір процентної ставки) х 120 (кількість днів у періоді); - 1,00 % у період (77 днів) з 20 серпня 2024 року по 04 листопада 2024 року (включно), що становить 3 850,00 грн (5 000,00 грн (тіло кредиту) х 1,00 % (розмір процентної ставки) х 75 (кількість днів у періоді); Отже, загальний розмір заборгованості відповідачки за процентами мав би становити 36 250 грн (8 400,00 грн + 15 000,00 грн + 9 000,00 грн + 3 850 грн). Також визначений позивачем розмір заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 63 875,00 грн, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Щодо вимоги про стягнення правової допомоги, то представник відповідачки вважає її неспівмірною, а тому слід відмовити в задоволенні вимоги про стягнення витрат позивача на правову допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази надання професійної правничої (правової) допомоги адвокатом. ОСОБА_1 очікує понести судові витрати у розмірі 6 000,00 грн, які просить стягнути з позивача.

14 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення представника ТОВ «ФК «Процент» щодо поданого відзиву. У своїх поясненнях представник позивача стверджує що кредитний договір укладеного у електронній формі відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо нарахування позивачем відсотків повідомляє, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 1864-1371-1 від 05 листопада 2023 року (далі Кредитний договір) між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» (торгова марка «PROCENT») (далі Позивач, Товариство) та ОСОБА_1 (далі Відповідач/Позичальник), Відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн, строком на 365 днів (до 04 листопада 2024 року), шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_3 , емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5% річних).

22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24 грудня 2023 року) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітя 2024 року включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно). Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Пунктом 9 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-IX, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21 серпня 2024 року, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість Відповідача за Кредитним договором станом на 08 листопада 2024 року становить: - 5 000,00 грн - заборгованість за кредитом; - 57 750,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами за період з 05 листопада 2023 року по 04 листопада 2024 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом (1277,5% річних) та Графіку платежів.

У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Процент» не з`явився, однак подав суду клопотання про розгляд даної справи його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Калінін С. К. у судове засідання не з`явилися, проте у відзиві просили проводити розгляд справи у відсутності сторони відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

05 листопада 2023 року між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1864-1371-1 (далі Договір). Даний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 432751.

Згідно п. 1.1 Договору, на умовах встановленими цим договором, товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором.

Відповідно п. 1.2 Договору, процентна ставка за користування кредитом становить 3,5% від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 1277,50%) користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою.

Згідно з п. 1.3 Договору, строк надання кредиту та строк дії договору становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно Додатку № 1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Відповідно п. 1.5 Договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «ФК «Процент», які розміщені на сайті https://procent.com.ua.

Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_4 , що належить позичальникові. Переказ суми здійснюється товариством через платіжний сервіс FONDY (ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС») або іншим способом. (п. 1.7 Договору).

Відповідно до п. 4.2 Договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у п. 1.1 цього договору ( зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у п. 8 цього договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Згідно п. 6.1 Договору, даний договір укладається в інформаційно-комунікаційній системі на сайті http://procent.com.ua відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

Підписуючи цей договір позичальник засвідчує, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом Паспорту споживчого кредиту, договору та Правилами, а також отримав від товариства інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 «Про споживче кредитування» на веб-сайті товариства, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п. 7.2 Договору).

Додатки № 1, № 2, № 3 до Договору містять таблицю обчислення загальної вартості кредиту, яка за період з 05 листопада 2023 року по 04 листопада 2024 року складає суму 68 875,00 грн; інформаційне повідомлення споживача ОСОБА_1 згоду на обробку персональних даних; контактні номери телефонів споживача для взаємодії.

З платіжного документу FONDY № 679061166, вбачається переказ грошових коштів в розмірі 5 000,00 грн, опис перерахування коштів за договором 1864-1371-1 від 05 листопада 2023 року на умовах фінансового кредиту, номер картки НОМЕР_2 .

Згідно детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за договором № 1864-1371-1 від 05 листопада 2023 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 08 листопада 2024 року становить 68 875,00 грн, з яких: 5 000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 57 750,00 грн прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом (нараховані відповідно до п. 1.2. Договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом (1277,5% річних) та графіку платежів).

З даним розрахунком суд не погоджується оскільки у ньому допущенні арифметичні помилки, а саме: 5 000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту + 57 750,00 грн прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом (нараховані відповідно до п. 1.2. Договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом (1277,5% річних) та графіку платежів у сумі складе 62 750,00 грн. Також суд враховує норми законодавства, на які покликаються представники сторін, що стосується нарахування відсотків.

Також до матеріалів справи долучено правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «ФК «Процент», які регламентують та визначають порядок і умови надання ТОВ «ФК «Процент» грошових коштів у позику та є публічною пропозицією укласти договір на отримання кредиту. Вказана публічна пропозиція набирає чинності з дати її офіційного оприлюднення та діє до дати оприлюднення цих Правил у новій редакції.

Отож, з огляду на встановлене, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми процесуального та матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем ОСОБА_1 підписано кредитний договір № 1864-1371-1 від 05 листопада 2023 року, дію вчинено за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 432751.

В силу вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Таким чином, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеними у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до вимог абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно абз. абз. 1, 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»).

У силу ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Отже, між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між кредитодавцями та відповідачем у встановленому законом порядку укладено електронний кредитний договір.

Жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, ОСОБА_1 суду надано не було. Сторона відповідача покликається на недоведеність позивачем своїх вимог, однак не спростувала того, що кошти не перераховувались саме ОСОБА_1 , що вона ними не користувалася, адже відповідачка не позбавлена можливості отримати в банківській установі відомості про отримання чи неотримання нею картки, на яку є посилання в Договорі, про відкриття чи відсутність рахунку у банківській установі, про надходження чи ненадходження кредитних коштів на цей рахунок, користування ними чи повернення кредитодавцю.

Подані представником позивача документи є належними та достатніми для того, щоб суд виснував про те, що зобов`язання ОСОБА_1 перед позивачем, згідно кредитного договору №1864-1371-1 від 05 листопада 2023 року, є невиконаними.

За змістом частин 3 та 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами 13 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідачка ОСОБА_1 на підставі укладеного з ТОВ «ФК «Процент» електронного кредитного договору № 1864-1371-1 від 05 листопада 2023 року, свої зобов`язання перед позикодавцем щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконала, і через це у неї виникла заборгованість, а тому суд дійшов висновку про що позов підлягає до задоволення частково.

Водночас вивчивши умови кредитного договору № 1864-1371-1 від 05 листопада 2023 року, суд звертає увагу на те, що позивачем не доведена повною мірою вимога за договором про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 57 750,00 грн, виходячи з наступного.

Відповідно п. 1.2 Договору, процентна ставка за користування кредитом становить 3,5% від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 1277,50%) користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. Згідно з п. 1.3 Договору, строк надання кредиту та строк дії договору становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно Додатку № 1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів Україні щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX (набрав чинності 24 грудня 2023 року), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено п. 17 розділ ІV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 цього Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності» установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 23 квітня 2024 до 20 серпня 2024 року включно).

Відповідно до п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-ІХ, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21 серпня 2024 року, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).

Додаток № 1 до Договору що містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту за період з 05 листопада 2023 року по 04 листопада 2024 року, тобто станом на 21 серпня 2024 року строк кредитування за договором триває, а тому денна процента ставка за договором повинна розраховуватися з урахуванням законодавчих обмежень, які судом описано вище.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Тому при стягненні заявленої позивачем заборгованості, врахувавши зазначену вище арифметичну помилку, суд вважає правильним розрахунок представника відповідача, викладений у відзиві, саме:

- 2,5 % у період (120 днів) з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року (включно), що становить 15 000,00 грн (5 000,00 грн (тіло кредиту) х 2,5 % (розмір процентної ставки) х 120 (кількість днів у періоді);

- 1,5 % у період (120 днів) з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року (включно), що становить 9 000,00 грн (5 000,00 грн (тіло кредиту) х 1,5 % (розмір процентної ставки) х 120 (кількість днів у періоді);

- 1,00 % у період (77 днів) з 20 серпня 2024 року по 04 листопада 2024 року (включно), що становить 3 850,00 грн (5 000,00 грн (тіло кредиту) х 1,00 % (розмір процентної ставки) х 77 (кількість днів у періоді).

Отже, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за процентами становить 36 250 грн (8 400,00 грн (заборгованість за процентами станом на 23 грудня 2023 року згідно розрахунку позивача) + 15 000,00 грн + 9 000,00 грн + 3 850,00 грн, які розраховано з урахуванням законодавчих змін.

Отож, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 в повному обсязі не повернула кредитні кошти, отримані нею на підставі Договору, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 1864-1371-1 від 05 листопада 2023 року в сумі 41 250,00 грн з яких: 5 000,00 грн - сума боргу; 36 250,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 1302 від 06 листопада 2024 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1 473,26 грн (41 250,00 * 2 422,40: 67 825,00), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Щодо заявлених витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до положень вказаної вище статті, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В силу частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі № 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі № 712/1720/19.

На підтвердження витрат на правничу допомогу надано: договір про надання юридичних послуг № 03/06/2024 від 03 червня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг № 3 до цього Договору від 27 вересня 2024 року та витяг з реєстру №1 до вказаного акту від 27 вересня 2024 року, платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 1104 від 30 вересня 2024 року.

З огляду на вищевикладене, розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу позивачем, суд, бере до уваги співмірність витрат зі складністю справи та із наданим адвокатом позивача обсягом послуг під час розгляду справи в суді, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, взявши до уваги, виконані роботи, часткове задоволення позову, заперечення відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 5, 12, 13, 19, 28, 76-77, 79-81, 89, 133, 141, 187, 211, 247, 263-265, 273, 274, 280-289 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором № 1864-1371-1 від 05 листопада 2023 року в сумі 41 250 (сорок одну тисячу двісті п`ятдесят),00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 1 473 (одна тисяча чотириста сімдесят три),26 грн; витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч),00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», , адреса місцезнаходження: місто Київ, б-р Вацлава Гавела, 48.

Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя О. Я. Герчаківська