Справа №760/2113/25 2-з/760/246/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омельяненко С.В.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

22.08.2025 до суду позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1. Заборонити будь-яким суб?єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо:

- квартири НОМЕР_4, секція 1 , АДРЕСА_2 площею 119,90 кв.м.

- паркомісця НОМЕР_3 в житловому комплексі CITY HUB, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

- паркомісця НОМЕР_5 в житловому комплексі CITY HUB , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

- паркомісця № НОМЕР_1 в житловому комплексі CITY HU, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

2. Накласти арешт на грошові кошти Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ТОЛЕДО», на суму 8 622 501,60 гривень, що знаходяться на його рахунках.

3. Заборонити Акціонерному товариству «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ТОЛЕДО», та Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «КРІСТАЛ ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ», здійснювати будь-які платежі на суму 8622 501,60 гривень у тому числі і на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Вказує, що сторонни, перебуваючи у шлюбі, прийняли рішення за спільні кошти для своєї сім`ї придбати квартиру та три паркомісця.

1 січня 2013 року були укладені попередні договори купівлі-продажу майнових прав, зокрема,

-на квартиру АДРЕСА_5 , площею 119,90 кв.м. вартістю 5 959 168,86 гривень

-на паркомісце НОМЕР_3 в житловому комплексі CITY HUB, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , вартістю 900 079,40 грн.

- на паркомісце НОМЕР_5 в житловому комплексі CITY HUB, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , вартістю 863 173,56 грн.

- на паркомісце НОМЕР_6 в житловому комплексі CITY HUB, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , вартістю 900 079,78 грн.

Покупцем за вказаними договорами виступила відповідачка ОСОБА_3 .

Повна загальна вартість майна становить 8 622 501,60 гривень і була повністю сплачена на рахунки сторони-1 попередніх договорів, зокрема, АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ТОЛЕДО» у строк вказаний в договорі, а саме до 30.12.2021.

Згідно попередніх договорів товариство зобов?язалось укласти у майбутньому договір купівлі-продажу та передати у власність відповідачки збудоване в майбутньому майно, яке стає об`єктом нерухомості після прийняття об?єкту будівництва в експлуатацію. Орієнтовний строк здачі об?єкту до експлуатації - 3 квартал 2022 року. У вказаний у договорі строк будівництво не було завершене.

Зазначено, що після відкриття провадження у справі, а саме з листа АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ТОЛЕДО» 14-05-25/8 від 14.05.2025, позивачу стало відомо, що будинок було введено в експлуатацію 12.03.2024, а поштову адресу будинку присвоєно 29.04.2024 - АДРЕСА_3 .

Пояснено, що 02.05.2025 до Солом`янського районного суду м.Києва через систему Електронний Суд надійшла заява ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «КРІСТАЛ ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ», про вступ у справу в якості третьої особи. Зі змісту заяви вбачається, що заявник вважає попередній договір припиненим з 30.06.2023, коли будинок ще не був ведений в експлуатацію і вважає, що наразі укладення основного договору є неможливим.

19.08.2025 представником позивача було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої стало відомо, що власником вже готового об?єкту - квартири АДРЕСА_7 є АТ «ЗНВКІФ «ТОЛЕДО» з 29.11.2024.

Позивач вказав, що зазначене свідчить про те, що спірне майно, повна вартість якого була сплачена подружжям ОСОБА_4 під час шлюбу, наразі перебуває у власності третіх осіб, які у будь-який момент можуть його відчужити.

Також зазначено, що оскільки сторони спільно не проживають, відповідачка також у будь-який момент може укласти договори купівлі-продажу і оформити право власності на підставі попередніх угод. При цьому відповідачка неодноразово під час перемовин наголошувала, що після оформлення права власності вона має намір продати і квартиру, і паркомісця.

Позивач припускає і те, що відповідачка умисно може ухилятись від оформлення права власності на нерухоме майно з метою повернення саме їй сплачених коштів.

Така можливість не виключається і з врахуванням змісту заяви ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «КРІСТАЛ ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» про вступ у справу в якості третьої особи.

Позивач вказує, що всі ці обставини свідчать про те, що і відповідачка, і АТ «ЗНВКІФ «ТОЛЕДО» намагаються позбавити позивача права власності на частину спільного сумісного майна подружжя, тобто, вбачається існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача, у зв`язку з чим він змушений звернутись до суду з заявою про забезпечення позову.

Зазначено, що, як вказано у попередньому договорі купівлі-продажу квартири, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «КРІСТАЛ ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» діє від імені та в інтересах АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ТОЛЕДО» (яке є стороною договору), позивач вважає, що воно також може вчинити дії з відчуження спірного майна та розпорядження грошовими коштами останнього, зокрема, їх повернення на користь відповідачки, тому є необхідність у накладенні арешту на грошові кошти, що перебувають на рахунках АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ТОЛЕДО» на суму 8 622 501,60 гривень, яка є предметом позову.

Разом з тим, забезпечення позову у спосіб заборони будь-яким суб?єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірної квартири та паркомісць, майнові права на які є предметом укладених між сторонами по справі договорів, не порушить прав відповідача та третіх осіб на час розгляду справи в суді, так як майно залишається у власності цих осіб.

Пояснено, що вжиття заходів забезпечення позову щодо третіх осіб спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, а їх невжиття може не просто утруднити, а зробити цілком неможливим виконання рішення суду.

Позивач також пояснив, що в разі невжиття заходів забезпечення позову спірне майно може бути продане, переоформлене, передане у власність іншим особам, грошові кошти повернуті відповідачці, що унеможливить виконання рішення суду, зробить неефективним захист прав позивача в обраний ним спосіб, відчуження вказаного вище майна третім особам до ухвалення рішення в даній справі, призведе до необхідності докладання значних зусиль задля повернення сторін у попередній стан, звернення з новим позовом, зміною позовних вимог та інших додаткових витрат для захисту його прав та інтересів у майбутньому.

Відтак, просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підстави вимог своєї заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України, пункти 1, 2, 4 частини першої якої, в тому числі, передбачають накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборону вчиняти певні дії; заборону іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, обґрунтуванням співмірності виду забезпечення позову, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо:

- необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.п. 3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9).

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, згідно з роз`ясненнями, викладеними у вказаній постанові, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, та про співмірність вказаного способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Так, судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо поділу спільного майна.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1. Заборонити будь-яким суб?єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо:

- квартири НОМЕР_4, секція 1 , АДРЕСА_2 площею 119,90 кв.м.

- паркомісця НОМЕР_3 в житловому комплексі CITY HUB, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_8 - паркомісця НОМЕР_5 в житловому комплексі CITY HUB , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

- паркомісця № НОМЕР_1 в житловому комплексі CITY HU, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

2. Накласти арешт на грошові кошти Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ТОЛЕДО», на суму 8 622 501,60 гривень, що знаходяться на його рахунках.

3. Заборонити Акціонерному товариству «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ТОЛЕДО», та Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «КРІСТАЛ ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ», здійснювати будь-які платежі на суму 8622 501,60 гривень у тому числі і на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Як вбачається, вказані об`єкти нерухомості належать Акціонерному товариству «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ТОЛЕДО», яке стороною по справі не є.

Суд вважає, що дане забезпечення призведе до невиправданого обмеження майнових прав Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ТОЛЕДО».

Крім того, слід зазначити, що заявник просить накласти арешт на грошові кошти Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ТОЛЕДО» у сумі 8 622 501,60 гривень, що не є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки будь-яких вимог до вказаного Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ТОЛЕДО» позовна заява не містить, як і не містить подана заява про забезпечення позову обгрунтування щодо такого забезпечення.

З урахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, передчасною, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-354, суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.А. Усатова