Номер провадження 2-н/754/431/25
У Х В А Л А

Іменем України

17 жовтня 2025 року Київ

Суддя Деснянського районного суду м. Києва Гринчак О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувача - ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд встановив таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Правила підсудності справ, які розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, визначені у параграфі 3 глави 2 розділу І ЦПК України (ст. 26-30 Кодексу).

За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

За вибором позивача позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (ч. 1 ст. 28 ЦПК України).

Таким чином позови про стягнення аліментів можуть бути подані до суду, у випадках, визначених частиною першою статті 28 ЦПК України, виключно за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача, або за положеннями статті 27 ЦПК України - зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

ОСОБА_1 у заяві про видачу судового наказу вказала своє фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Натомість відповідно до даних з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери фактичною адресою проживання ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи є: АДРЕСА_2 .

Згідно з даними Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до статті 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування). Порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Оскільки ні заявниця, ні боржник не мають зареєстрованого місця проживання на території Деснянського району міста Києва, суд дійшов висновку, що заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів подана з порушенням правил підсудності, тому у видачі судового наказу слід відмовити.

При цьому, суд звертає увагу на те, що постановити ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу до іншого суду за підсудністю згідно ч. 8 ст. 165 ЦПК України суд вправі лише у випадку, коли боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.

Керуючись ст. 160, 162, 165, 166, 260, 261, 354 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених в пунктах 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Згідно зі ст. 161 ЦПК України особа має право звернутись до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.10.2025.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана Гринчак