Справа №504/2003/25
Провадження №2/504/2579/25
Доброславський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенко В.К.,

секретаря Ориник М.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, с-ще. Доброслав, позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), про визнання права власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В С Т А Н О В И В: Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , яким просить визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , у порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 , та її представник, адвокат Дєнісова Н.Д., до судового засідання не з`явилися, надавши заяву до канцелярії суду, в якій просять суд здійснювати розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

В обґрунтування своїх доводів заявниця вказує що, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть НОМЕР_3 , актовий запис №203.

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3

Підтвердженням того, що ОСОБА_1 , була дружиною померлого свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_4 , актовий запис № 10.

В зазначений законом строк для отримання спадщини позивач ОСОБА_1 звернулась зі заявою до приватного нотаріуса Білоконь О.М.

Відповідно до копії спадкової справи №33/2023, заведеної приватним нотаріусом Білоконь О.М., до майна померлого ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкове майно, складається з: житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

У відповідності копії спадкової справи №33/2023, свідоцтво на спадщину на земельну ділянку заявниця отримала, а на житловий будинок було відмовлено в зв`язку з відсутністю реєстрації спадкового будинку тому, позивач вимушена звернутися до суду для вирішення цього питання, так як іншого шляху не має.

В матеріалах спадкової справи є заява від відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якої він відмовся від прийняття належної йому частки у спадковому майні на користь своєї матері ОСОБА_1 .

Інші спадкоємці відповідно до матеріалів спадкової справи № 33/2023 заведеної 08.06.2023 року, які подали заяви про прийняття спадщини - відсутні.

Відповідно п.32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра Юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5, вбачається, що підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться, в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавались в тому числі і на підставі записів у погосподарских книгах.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом норми статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1261 ЦК України: „ У першу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив....

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Суд звертає увагу, що законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - нотаріальний порядок.

Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

За загальним правилом до складу спадщини входять всі права спадкодавця, що не припинились у зв`язку із смертю.

Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. Матеріалами справи доведено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, тому тільки в судовому порядку має можливість захисту свого права та законного інтересу.

Отже позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 15, 16, 18, 76-81, 263-265 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 182, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1268, 1297 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житлової будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , у порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного тридцяти днів з часу його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. К. Барвенко