Справа № 465/5427/24 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/837/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Заяць Я.І.

розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення учасників в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 24 грудня 2024 року у справі № 465/5427/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Колект центр» до ОСОБА_1 ,- про стягнення кредитної заборгованості

в с т а н о в и в:

03 липня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Колект центр» звернулося до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 41 779,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.07.2020 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 331459, відповідно до умов якого відповідачці надано грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн.

Відповідно до договору №26-11/2021/13 від 26.11.2021 ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №26-11/2021/13.

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт-Капітал» та позивачем ТОВ «Колект центр» укладено договір №10-01/23 відповідно до умов якого до ТОВ «Колект Центр» перейшло право вимоги до позичальників, зокрема, право вимоги до відповідачки за договором №26-11/2021/13. Зважаючи на те, що позичальниця вчасно не повернула кредитні кошти по договору, у неї виникла заборгованість в розмірі 41 779,81 грн. з яких: 20410,21 грн. тіло кредиту та 21 369,60 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Просить позов задовольнити.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 24.12.2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Колект центр» заборгованість по договору про надання споживчого кредиту № 331459 від 27.07.2020 року в розмірі 41 779,81 грн. з яких 20 410,21 грн. основна заборгованість, 21 369,60 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Колект центр» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028 грн.

Рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням вимог матеріального і процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції визнав встановленими обставини, які є недоведеними, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Зазначає, що кредитного договору 27.07.2020 року із ТОВ «Слон Кредит» не укладала, а тим більше, у місті Києві, оскільки постійно проживає у м.Львові.

Дані щодо паспорта могли бути використані з будь-яких джерел, де такі зазначаються. Окрім цього, у паспорті споживчого кредиту прізвище позичальника, тобто її, ОСОБА_1 надруковане, а прізвище працівника банку написане від руки. Перша сторінка паспорта споживчого кредиту не підписана взагалі, тоді як при укладенні договору кредиту нею мала би бути підписана кожна сторінка договору.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості не підтверджений первинними документами.

Так як справа слухалася без повідомлення сторін, суд не вважав за необхідне надіслати їй копію позовної заяви із додатками та ухвалені судом процесуальні документи, внаслідок чого не могла надати суду відзив на позов, надати докази на спростування позовних вимог.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

12.05.2025 року від представника позивача ТОВ Колект центр» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

У відзиві представник позивачки зазначає, що вважає апеляційну скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Зазначає, що даний договір укладено в електронній формі на сайті позикодавця та відповідачка підписала його одноразовим ідентифікатором, отримавши у SMS повідомленні, тому без отримання SMS повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства договір між відповідачем та товариством не був би укладений.

Просить залишити рішення Франківського районного суду м.Львова від 24 грудня 2024 року по справі № 465/5427/24 без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

23.05.2025 року представник ОСОБА_1 -адвокат Богомазова І.О. надала суду відповідь на відзив.

У відповіді на відзив зазначає, що відповідно до п.2.1 договору про надання споживчого кредиту № 331459 від 27.07.2020 зазначено» п.2.1 кредитні кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 20 000 грн. на користь споживача за реквізитами: НОМЕР_1 в АТ «Таскомбанк», код банку 339500, призначення платежу: НОМЕР_2 , кредитний договір № 331459 від 27.07.2020 ПІБ споживача. У платіжному дорученні № 2919 від 28.07.2020 долученого до позовної заяви ( а.с.9 зворот) у розділі отримувача зазначено реквізити отримувача НОМЕР_3 . Проте, у відповідачки ОСОБА_1 відсутній рахунок у АТ «Таскомбанк» за зазначеними реквізитами, про що засвідчує відповідь банку від 19.05.2025 отримана на запит ОСОБА_1 (а.с.106).

Зазначає, що не погоджується з розрахунком заборгованості, оскільки такий не містить всіх складових, зокрема, не зазначено бази нарахування процентів, періоду нарахування процентів, розмір процентів, застосованого за період прострочення (а.с.10). Відтак, вважає, що позивачем не доведено розмір заборгованості за процентами та його укладення.

30.05.2025 року від представника позивача ТОВ «Колект центр» -Ткаченко М.М. надано суду додаткові пояснення.

Зазначає, що у розрахунку заборгованості первісного кредитора і фактора вказано суму заборгованості та її складові відповідно до умов договору та період нарахування, а також відображено оплати, здійснені відповідачкою.

Відповідно до п.1.4 строк кредиту 730 днів з кінцевим терміном повернення 27.07.2022 року (включно).

З розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування відсотків здійснювалося в межах строку кредитування, погодженого сторонами договору. При цьому, в розрахунку заборгованості враховано всі оплати, проведені позичальником.

Сплачені відповідачкою суми було спрямовано на погашення заборгованості з нарахованих відсотків та решта-на погашення тіла кредиту.

Просить залишити оскаржуване рішення суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі менша тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

За положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.1ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що позивач по справі ТОВ «Коллект Центр» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 41 779,81 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.07.2020 року між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачкою укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 331459, відповідно до якого відповідачці надано грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн.

Відповідно до договору № 26-11/2021/13 від 26.11.2021 ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №26-11/2021/13.

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт-Капітал» та позивачем ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023 відповідно до умов якого до ТОВ«Коллект Центр» перейшло право вимоги до позичальників, зокрема, право вимоги до відповідачки за договором №26-11/2021/13. Враховуючи те, що позичальниця вчасно не повернула кредитні кошти по договору, у неї виникла заборгованість в розмірі 41 779,81 грн., з яких: 20410,21 грн. основна заборгованість та 21 369,60 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в порушення вимог 177, 178 ЦПК України не надіслав відповідачці ОСОБА_1 копію позовної заяви та долучених до неї документів, не отримав відзиву на позовну заяву та відкрив провадження у справі, яку розглянув в односторонньому порядку відповідно до вимог позовної заяви. Зазначеним, суд порушив вимоги ст.ст.10,11 ЦПК України - принцип пропорційності, змагальності сторін.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного:

У позовній заяві позивач ТОВ «Коллект центр» зазначає, що між позичальником ОСОБА_3 та ТОВ «Слон Кредит» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 331459, відповідно до умов якого відповідачці було надано грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн. Надано до матеріалів справи копію договору, заяву-анкету Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів (а.с.5-9, 9зворот).

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ТОВ «Колект Центр» зазначає, що «відповідачка, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі намагається уникнути відповідальності. Оскільки даний договір укладено на сайті позикодавця та відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMS-повідомленні, тому без отримання SMS- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства договір не був би укладений».

Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 638 договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Вимоги до форми договору передбачені статтею 639 ЦК України.

Згідно ч.2ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть, якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відтак, між вимогами позовної заяви позивача, що договір укладений у паперовій формі та відповіддю на апеляційну скаргу у абз.7 стор.2 є суттєві розбіжності, які полягають у тому, що «відповідачка, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з поверненням грошових коштів, отриманих у кредит». Відповідачка по справі ОСОБА_1 заперечує укладення будь-якого договору у м.Києві чи за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем та неоднозначна позиція ТОВ «Колект Центр» є підтвердженням цього.

У п.2.1 договору про надання споживчого кредиту №3314459 від 27.07.2020 зазначено:» 2.1. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 20 000,00 грн. на користь споживача за реквізитами: НОМЕР_3 в АТ «Таскомбанк», код банку 339500, призначення платежу: НОМЕР_2 , кредитний договір № 331459 від 27.07.2020 ПІП споживача…» У платіжному дорученні № 2919 від 28.07.2020 долученого до позовної заяви ( а.с.9 зворот) у розділі отримувача зазначено реквізити отримувача НОМЕР_3 . Проте, у відповідачки ОСОБА_1 взагалі відсутній будь-який рахунок у АТ «Таскомбанк» та рахунок за реквізитами НОМЕР_4 . Зазначене підтверджується листом-відповіддю від 19.05.2025, яка отримана на запит ОСОБА_1 у якій прописано, «..що рахунок НОМЕР_3 не належить Вам ( ОСОБА_1 ).

Щодо копії платіжного доручення №2919 від 28.07.2020 ( а.с.9зворот) у такій відсутній код для перевірки квитанції, який був запроваджений АТ «Приватбанк» на початку 2020 року, що не дає змоги перевірити дійсність зазначеного платіжного доручення.

За положеннями ст.1046 Цивільного кодексу України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Тому безпідставним є вважати, що грошові кошти у сумі 20 000 грн. були перераховані саме ОСОБА_1 ..

Не однозначним, сумнівним є також те, що відповідно до п.2.3 договору факторингу № 26-11/2021/13 від 26.11.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 виключно в частині сум заборгованості, що визначені в реєстрі боржників, а саме: у загальному розмірі 30 229,87 грн. з яких: 20 410,21 грн. заборгованість за тілом кредиту та 9 819,66 грн. заборгованість за процентами ( а.с.16 зворот, а.с.18).

Саме ця заборгованість 30 229,87 грн., яка зазначена у реєстрі боржників станом на момент відступлення первісним кредитором права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» правонаступником якого є ТОВ «Коллект центр» за кредитним договором № 331459 від 27.07.2020, з урахуванням умов п.2.3 договору факторингу № 26-11/2021/13 від 26.11.2021 підлягала б стягненню на користь нового кредитора- ТОВ «Коллект центр» за умови дійсного укладення споживчого кредиту та перерахування 20 000,00 грн. на рахунок відповідача, однак зазначене спростовуються вище викладеним.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не надав значення цьому, внаслідок чого дійшов помилкового висновку, задовольняючи позов про стягнення грошової суми.

Щодо наданого суду розрахунку заборгованості, такий не містить усіх складових, зокрема, не зазначено бази нарахування процентів, періоду за який нараховані проценти, розмір процентів, який застосовано за період прострочення.

За частиною 1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні обліковової ставки НБ України.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Колегія суддів зазначає, що нарахування відсотків поза межами строку користування кредитом, суперечить правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року, справа № 342/180/17 та від 05.04.2023 року, справа № 910/4518/16.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що позивачем належними та достовірними, допустимими доказами не доведено, що саме відповідачка ОСОБА_1 укладала 27.07.2020 року кредит із ТОВ «Слон кредит» та має заборгованість перед позивачем ТОВ «Коллект центр».

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду, внаслідок чого суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Коллект центр».

Відповідно до п.п.2,3,4 ч.1ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: п.2) недоведеність обставин, що мають значення для справи; п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

При ухваленні судового рішення, суд відповідно до ст.141 ЦПК України проводить розподіл судових витрат між сторонами.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що відповідачка ОСОБА_1 при поданні апеляційної скарги оплатила судовий збір в розмірі 4 542,00 грн. ( а.с.81), оскаржуване рішення судом скасовується, відповідно з позивача ТОВ «Коллект центр» підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на користь ОСОБА_1 в розмірі 4 542,00 грн.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.2; 376 ч.1 п.п.2,3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 24 грудня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 542,00 грн. (Чотири тисячі п`ятсот сорок дві тисячі,00 грн.).

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк