Справа № 174/794/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря - Троцько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі - ТОВ «Бізнес позика», звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 11.09.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено договір № 502773-КС-002 про надання кредиту, який підписаний одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, шляхом перерахування на банківську картку позичальника.

Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 , належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 28.05.2025 року утворилась заборгованість за договором № 502773-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 67 800,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 20 000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 33 800,00 грн.; суми заборгованості по штрафам - 10 000,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 4 000,00 грн. В зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу за договором та судові витрати по справі.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.06.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розглянуто клопотання позивача.

Заочним рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19.08.2025 року позов задоволено частково.

Представник позивача подав письмові заеречення проти заяви про прегляд заочного рішення.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12.09.2025 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ТОВ «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.09.2025 року задоволено заяву про перегляд заочного рішення, відповідне рішення скасовано.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 23.09.2025 року справа призначена до розгляду.

06.10.2025 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача подав відповідь на відзив в якому посилався на те, що доказів на підтвердження неотримання кредиту відповідачем не надано, також посилався на укладення між сторонами кредитного договору, правомірне нарахування відсотків, а також правомірність стягнення з відповідача комісії в сумі 4 000,00 грн.

09.10.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому вказано, що позивачем не додано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача за кредитним договором заборгованості. Доданий позивачем до матеріалав справи розрахунок заборгованості є неналежним доказом, який би підтверджував розмір заборгованості за кредитним договором. Представник посилався на те, що керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. У задоволенні позову в частині стягнення суми заборгованості по штрафам - 10 000,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 4 000,00 грн. просили відмовити.

Представник позивача у відповіді на відзив просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, представник відповідача в своєму клопотанні просила справу розглядати за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.09.2024 року ТОВ «Бізнес позика» направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту № 502773-КС-002 (а.с. 21-26).

11.09.2024 року ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір про надання кредиту № 502773-КС-002. Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), підписана позичальником електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора UA-4099 (а.с. 27-32).

11.09.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 502773-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором. Сторонами погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Зазначений договір підписано за допомогою одноразового ідентифікатора UA-4099 (а.с. 16-20).

Також, до укладення вищевказаного кредитного договору, ОСОБА_1 ознайомилася із паспортом споживчого кредиту, що підтвердила електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-8720 (а.с. 14-15).

З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення (а.с. 33).

До матеріалів справи долучено витяг з анкети клієнта ОСОБА_1 в якому зазначені всі анкетні дані відповідача та інформація стосовно бажаного кредиту (а.с. 34).

Зі змісту підтвердження щодо здійснення переказів грошових коштів вбачається, що 11.09.2024 року ТОВ «ПрофітГід» було здійснено успішний переказ грошових коштів позивача на рахунок позивача в розмірі 20 000,00 грн. за кредитним договором № 502773-КС-002 від 11.09.2024 року (а.с. 35).

Відповідно до довідки про стан заборгованості та розрахунку заборгованості за кредитом № 502773-КС-002 від 11.09.2024 року станом на 28.05.2025 року за відповідачем наявна заборгованість в сумі 67 800,00 грн., що складається з: 20 000 грн. заборгованість за кредитом; 33 800 заборгованість по відсотках; 4 000 грн. заборгованість по комісії; 10 000 грн. заборгованість по штрафам (а.с. 11-13).

Отримання відповідачем коштів підтверджується випискою наданою АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду (а.с. 69,70).

Судом встановлено, що порядок отримання та надання кредитів ТОВ «Бізнес позика» регламентується Правилами надання споживчих кредитів для продуктів «Кредит на 4 місяці» та «Кредит на 6 місяців» ТОВ «Бізнес позика» (нова редакція), затверджених наказом ТОВ ТОВ «Бізнес позик» № 24-ОД від 16.08.2024 року. (Правила) та копію яких додано позивачем до позовної заяви (а.с. 36-39).

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 205 ЦК України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 3-6, 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова Установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Судом встановлено, що 11.09.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 502773-КС-002 в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Бізнес позика» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.

Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера та відомостями наданими АТ КБ «ПриватБанк».

Жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений, судово-економічна експертиза у справі за клопотанням відповідача не призначалась. Тобто, відповідач не спростувала докази, надані позивачем щодо цього факту.

Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором. При цьому, заборгованість за процентами, яку позивач просить стягнути з відповідача перевищує суму основного боргу, тому вимога позивача про стягнення цих сум заборгованості за процентами, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим чинним ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача.

Виходячи з викладеного вище, позов слід задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» 40 000,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - суми прострочених платежів по тілу кредиту; 20 000,00 грн. суми прострочених платежів по процентах. У стягнені з відповідача заборгованості за процентами у більшому розмірі суд вважає за необхідне відмовити.

Також, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по штрафам у розмірі 10 000,00 грн.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи.

Таким чином, оскільки кредитний договір був укладений сторонами 11.09.2024 року та діяв в період дії в Україні воєнного стану, то нараховані позивачем штрафи у розмірі 10 000,00 грн не можуть бути стягнуті із ОСОБА_1 , оскільки відповідач нормою закону звільнена від обов`язку такої сплати. Нараховані штрафи підлягають списанню позивачем.

Щодо інших вимог позивача.

Аналіз умов договору про надання кредиту № 502773-КС-002 від 11.09.2024 року свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 4 000,00 грн є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Суд вважає, з урахуванням доводів сторони відповідача, що положення договору про надання кредиту щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 4 000,00 грн. суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 4 000,00 грн.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, в сумі 1 429,14 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) заборгованість за договором № 502773-КС-002 про надання кредиту від 11.09.2024 року, що становить 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 20 000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 20 000,00 грн.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) сплачений судовий збір в розмірі 1 429,14 грн.

В іншій частині віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 20 жовтня 2025 року.

Суддя І.А. Ілюшик