Справа № 175/2004/25
Провадження № 2/175/449/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" жовтня 2025 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Алімкіної К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа - Дніпровська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (зміна назви суду на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів» №4273-IX, який набув чинності 25 квітня 2025 року на Дніпровський районний суд Дніпропетровської області) з позовною заявою до Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа - Дніпровська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , після смерті якої остання прийняла спадщину за законом на 1/10 частку земельної ділянки загальною площею 52,0999 га (кадастровий номер :02:062:3001) яка належала їй на праві спільної сумісної власності, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. З метою оформлення спадщини після смерті матері позивач звернулася до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановою від 14.05.2024 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з неможливістю визначення частки земельної ділянки, що належала померлій, так як згідно законодавства виключається можливість одночасного існування обох видів спільної власності щодо одного майна. Позивач звертає увагу, що право спільної сумісної власності на 1/10 частки земельної ділянки загальною площею 52,0999 га (кадастровий номер :02:062:3001) державою вже визнано за нею, однак підставою для звернення до суду з даним позовом стало саме невизнання за позивачем права спільної сумісної власності на 1/10 частки земельної ділянки після смерті її матері ОСОБА_2 , через нібито одночасне існування обох видів спільної власності щодо одного майна.

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.02.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02.04.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримав в повному обсязі.

Від представника Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області заяви про розгляд справи без участі до суду не надходило, відзиву на позов також не надходило.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

22.08.1981 року було укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дніпропетровська. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 , дружини ОСОБА_4 .

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська від 20.01.2000 року, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис №1100. Батьком записаний ОСОБА_6 , матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 виданого 02.02.1998 року відділом реєстрації актів громадського стану виконавчого комітету Кіровської районної ради міста Дніпропетровська шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, про що зроблено актовий запис №384. Прізвище чоловіка після розірвання шлюбу ОСОБА_4 , дружини ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого виконавчим комітетом Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровської області від 10.09.1999 року, ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , про що зроблено актовий запис №02. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 , дружини ОСОБА_7 .

17.02.2005 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1297. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 , дружини ОСОБА_10 .

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 305767 від 24.02.2012 року, виданого Дніпропетровською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови від 18.12.2009 року № 5326-р, встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки загальною площею 52,0999 га, кадастровий номер :02:062:3001 розташованої на території Орджонікідзевської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства.

На підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку встановлено, що земельна ділянка загальною площею 52,0999 га за кадастровим номером :02:062:3001 належить на праві спільної сумісної власності наступним особам: - ОСОБА_2 - власник 1/10 частки земельної ділянки, дата державної реєстрації права власності: 06.12.2023 року; ОСОБА_9 - власник 3/10 частки земельної ділянки, дата державної реєстрації права власності: 23.06.2015 року, 06.12.2023 року та 27.07.2021 року; ОСОБА_11 - власник 1/10 частки земельної ділянки, дата державної реєстрації права власності: 06.12.2023 року; ОСОБА_12 - власник 1/10 частки земельної ділянки, дата державної реєстрації права власності: 06.12.2023 року; ОСОБА_13 - власник 1/10 частки земельної ділянки, дата державної реєстрації права власності: 06.12.2023 року; ОСОБА_14 - власник 1/10 частки земельної ділянки, дата державної реєстрації права власності: 06.12.2023 року; ОСОБА_1 - власник 1/10 частки земельної ділянки, дата державної реєстрації права власності: 20.09.2024 року; ОСОБА_15 - власник 1/10 частки земельної ділянки, дата державної реєстрації права власності: 06.12.2023 року.

Згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-025 від 10.02.2025 року, встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:062:3001 становить 1099615 грн 06 коп.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 виданого 24.07.2017 року виконавчим комітетом Новотаромської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено актовий запис №19.

Як вбачається з довідки про причину смерті №17 від 22.07.2012 року виданої комунальним закладом "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Дніпровської районної ради, ОСОБА_2 померла через пухлинну кахексію, інтоксикацію, рак сліпого кишківника.

На підставі копії довідки №141 від 12.03.2024 року виданої Миколаївською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області, встановлено, що ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії довідки виданої Миколаївською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області №142 від 12.03.2024 року, встановлено, що разом з ОСОБА_2 на момент її смерті за адресою АДРЕСА_1 ніхто не був зареєстрований.

Як вбачається з довідки №143 від 12.03.2024 року виданої Миколаївською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області, заповіту від імені померлої ОСОБА_2 в сільській раді не зареєстровано.

14.05.2024 року ОСОБА_16 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності, звернувся до Дніпровської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2 , а саме 1/10 земельної ділянки за кадастровим номером :02:062:3001.

Постановою державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. від 14.05.2024 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з неможливістю визначення частки померлої, так як згідно законодавства виключається можливість одночасного існування обох видів спільної власності щодо одного майна.

На адресу суду були подані заяви від ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , згідно яких останні зазначають, що у випадку задоволення позову ОСОБА_1 їх права як співвласників земельної ділянки за кадастровим номером :02:062:3001 порушені не будуть.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Згідно ст. 86 Земельного Кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними . Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно ч. 3-5 ст. 89 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Положеннями ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що земельна ділянка № :02:062:3001 що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, на праві спільної сумісної власності без визначення ідеальних часток кожного співвласника належи ОСОБА_2 (Спадкодавцю), ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_1 , ОСОБА_15 .

Таким чином матеріалами справи доведено, що до складу спадкової маси після смерті ОСОБА_2 увійшла належна їй частка у праві спільної сумісної власності вищевказаної земельної ділянки.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем підтверджено належними та допустимим доказами факт того, що вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 , якій на праві спільної сумісної власності належала 1/10 частка вищевказаної земельної ділянки.

З огляду на викладене, оскільки не визначення часток кожного співвласника унеможливлює отримання позивачем свідоцтва на право на спадщину, суд доходить висновку про можливість виділення частки із спадкового майна та визнання права власності за позивачем в порядку спадкування на 1/10 частку земельнлї діляноки. При цьому суд звертає увагу на те, що у відповідності до положень ст. 370 ЦК України, визначення частки у вказаному розмірі не порушує прав інших співвласників.

Крім того, суд враховує, що співвласники у своїх заявах не заперечували проти задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа - Дніпровська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) право власності на 1/10 у спільній частині на земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки: №:02:062:3001, цільове призначення земельної ділянки: для ведення фермерського господарства, площею: 52,0999 га розташованої на території Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з правом на здійснення реєстрації за ОСОБА_1 права власності на вказану земельну ділянку.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. С. Журавель