КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/5781/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Київ

Справа № 362/1893/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк», яка подана представником Гладиш Ярославою Миколаївною, на додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2024 року, ухвалене у складі судді Ковбеля М.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання іпотеки такою, що припинилася, зняття заборони та виключення запису,

встановив:

У березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача АТ «УкрСиббанк» про визнання іпотеки такою, що припинилася, зняття заборони та виключення запису.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року позовні вимоги - задоволено.

Визнано іпотеку нерухомого майна, а саме - нежитлової будівлі, кафе, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за договором іпотеки № 49343 від 24.04.2007 року, такою, що припинилась.

Знято заборону відчуження нерухомого майна, а саме - нежитлової будівлі, кафе, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Виключено відповідні записи щодо нерухомого майна, а саме - нежитлової будівлі, кафе, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

У грудні 2024 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у сумі 36 750 грн.

Додатковим рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2024 року заяву задоволено частково. Стягнуто з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 20 000 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням, представник АТ «УкрСиббанк» - Гладиш Я.М. звернуласьз апеляційною скаргою, у якій просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі.

Вважає, що детальний опис наданих позивачу послуг не відповідає критерію розумності, а саме: підготовка позову про визнання іпотеки такою, що припинилася, зняття заборони та виключення запису, яку адвокат готував 8 годин, складає 20 000 грн. - не є співмірним зі складністю справи, оскільки доводи позову містять здебільшого цитування висновків суду та правових норм; позивачем не надано доказів прийняття участі в судових засіданнях, що мали відбутись 19.09.2023 року, 02.04.2024 року, 03.07.2024 року, 27.11.2024 року, так як засідання не відбулись.

Крім того, вважає, що заявник не довела, що докази надані на підтвердження одержання правничої допомоги стосуються саме цієї справи, оскільки договір № 01/11/21 про надання професійної правничої допомоги було укладено - 01.11.2021 року, а з позовом ОСОБА_1 звернулась лише 30.03.2023 року, тому не зрозуміло, в якій саме справі надавались адвокатські послуги.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - Саєнко М.І. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила додаткове рішення суду - залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у даній справі, обсяг і обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, враховуючи ціну позову, вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу є частково обґрунтованими, а саме в сумі 20 000 грн.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до змісту ч.ч. 3,4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до АТ «УкрСиббанк» про визнання іпотеки такою, що припинилася, зняття заборони та виключення запису.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2023 року було відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання з повідомленням сторін на 30 травня 2023 року.

Згідно з протоколом судового засідання від 19 вересня 2023 року, в судове засідання з`явився представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Ухвалою суду першої інстанції від 19 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання на 29 листопада 2023 року.

Згідно з довідками секретаря судових засідань:

- 30 травня 2023 року - судове засідання не відбулось, відповідно до наказу № 16-В від 30 травня 2023 року.

- 29 листопада 2023 року - судове засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті у справі № 362/713/19.

- 02 квітня 2023 року - судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному.

- 03 липня 2024 року - справу знято з розгляду у зв`язку з відсутністю електропостачання.

Згідно з протоколом судового засідання від 04 липня 2024 року, звукозапис судового засідання не проводився у зв`язку з відсутністю сторін.

Згідно з протоколом судового засідання від 24 вересня 2024 року звукозапис судового засідання не проводився у зв`язку з відсутністю сторін.

27 листопада 2024 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано до суду заяви про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, а також заяву про те, що після ухвалення рішення до суду буде подано заяву про ухвалення додаткового рішення разом з доказами понесення витрат на правову допомогу (а.с. 108).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано іпотеку нерухомого майна, а саме - нежитлової будівлі, кафе, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за договором іпотеки № 49343 від 24.04.2007 року, такою, що припинилась.

Знято заборону відчуження нерухомого майна, а саме - нежитлової будівлі, кафе, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Виключено відповідні записи щодо нерухомого майна, а саме - нежитлової будівлі, кафе, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

04 грудня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у сумі 36 750 грн.

Додатковим рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2024 року заяву про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги - задоволено частково. Стягнуто з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 20 000 грн.

З висновками суду першої інстанції про часткове задоволення заяви та визначеним до відшкодування розміром витрат на оплату правової допомоги колегія суддів погоджується, вважає висновки суду законними та обґрунтованими.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що «саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

У додатковій постанові від 18 вересня 2024 року у справі № 758/15666/16 Верховний Суд зазначив, що «під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).»

З матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2024 року представник позивача адвокат Саєнко М.І. звернулась до суду з заявою про компенсацію витрат на правничу (правову) допомогу, яка одночасно була направлена засобами поштового зв`язку АТ «Укрсиббанк, на адресу, яка зазначена у матеріалах справи, що підтверджується накладною Укрпошти № 910, фіскальним чеком та описом вкладення до листа.

З заявою про зменшення судових витрат на правничу (правову) допомогу представник відповідача до суду першої інстанції не звертався.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 листопада 2021 року між Адвокатським об`єднанням «Закон перемоги» в особі керуючого партнера Саєнко М.І. та ОСОБА_1 було укладено договір № 01/11/21 про надання професійної правничої допомоги, предметом якого є надання професійної правничої допомоги у справі про захист прав клієнта у відносинах з АТ «УкрСиббанк» у зв`язку з укладеними договором про надання споживчого кредиту від 23.04.2007 року та договором іпотеки від 23.04.2007 року.

Згідно з додатковою угодою № 2 від 30 грудня 2022 року до договору про надання правової допомоги, сторони домовились внести зміни до пункту 6.3 договору, виклавши його в новій редакції, відповідно до якої договір діє до 31 грудня 2025 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що договір про надання правової допомоги від 01 листопада 2021 року не стосується даної справи, є безпідставними.

Як вбачається з акту приймання-передачі допомоги від 28 листопада 2024 року, адвокатським об`єднанням було надано ОСОБА_1 за період з 29.03.2023 року по 28.11.2024 року наступну правову допомогу:

- ознайомлення з актуальною релевантною судовою практикою, протягом 2 год., вартістю 5000 грн.;

- підготовка позову про визнання іпотеки такою, що припинилась, зняття заборони та виключення запису, - 8 годин, вартістю 20 000 грн.;

- представництво інтересів клієнта у Васильківському міськрайонному суді Київської області у справі № 362/1893/23 : 19.09.2023 року, 02.04.2024 року, 03.07.2024 року, 27.11.2024 року - 2000 грн. за одне засідання, загальною вартістю 8000 грн.;

- підготовка та подання до суду пакету документів для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу - 3750 грн.

Разом з тим, застосовуючи приписи частини 3 ст. 141 ЦПК України, суд першої інстанції в додатковому рішенні від 27 листопада 2024 року, дослідивши обсяг виконаних робіт представником позивача по наданню правової допомоги в даній справі , дійшов висновку, що витрати на правову допомогу є завищеними та неспівмірними із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зважаючи на складність справи. Суд вказав, що фактично підготовка та подання позовної заяви вже в себе включає проведення правового аналізу наданих документів клієнтом, аналіз законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення судової практики та формування позиції, а тому ознайомлення з актуальною практикою тривалістю 2 години та вартістю 5000 гривень, а також підготовка документів для підтвердження розміру витрат на професійну допомогу тривалістю 1,5 години та вартістю 3750 гривень є необґрунтованою.

Керуючись такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, приймаючи до уваги обсяг вчинених процесуальних дій представником позивача - Саєнко М.І., обсяг виконаної адвокатом роботи, враховуючи складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій розумності їхнього розміру, враховуючи відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення суми заявлених витрат на правову допомогу у повному обсязі 36 750 грн. та частково задовольнив вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу, на суму 20 000 грн.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 19 вересня 2023 року , адвокат Саєнко М.І. брала участь у підготовчому засіданні. Згідно з особистою розпискою від 03.07.2024 року, адвокат прибувала до суду для розгляду справи 03.07.2024 року, проте справу було знято з розгляду у зв`язку з відсутністю електропостачання. 27.11.2024 року адвокат Саєнко М.І. особисто подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

З викладеного вбачається, що визначаючи розмір витрат на оплату правової допомоги, що підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача, в сумі 20 000 грн., суд виходив з того, що зазначена сума включає в себе витрати на правову допомогу - підготовку та подання позовної заяви у даній справі, а також участь адвоката у розгляді справи в суді першої інстанції, представництво інтересів позивача в суді.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що 20 000 грн. за складання позовної заяви - є завищеною вартістю правової допомоги у даній категорії справ та про відсутність підстав для відшкодування витрат на оплату правової допомоги щодо явки адвоката в судові засідання 19.09.2023 року, 02.04.2024 року, 03.07.2024 року, 27.11.2024 року , вартістю 8000 грн., - колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки вказані обставини були належним чином враховані судом першої інстанції, судом було враховано обсяг виконаної адвокатом роботи, необхідність понесених витрат, а також їх обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, та обґрунтовано визначено їх загальний розмір - 20 000 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в додатковому рішенні суду.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, додаткове рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк», яка подана представником Гладиш Ярославою Миколаївною, - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.