Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Провадження № 2/499/696/25
У Х В А Л А

Іменем України

22 жовтня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Іванівка Березівського району Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання позивача, який продовжує навчання

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вищевказаний цивільний позов, згідно якого позивач просить стягнути на свою користь з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 10000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років.

Від сторін до суду надійшли наступні клопотання:

13.10.2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме просила витребувати від позивача докази по справі у вигляді особистої картки обліку нарахування та сплати за навчання за останній рік з 01.07.2025 року по 30.06.2026 року Одеським національним університетом ім. І.І. Мечникова, а також розрахункового листа проживання у гуртожитку Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова за останній рік навчання з 01.07.2025 року по 30.06.2026 року з зазначенням даних про нарахування та сплату за проживання у гуртожитку. Відповідні докази нададуть змогу встановити розмір необхідних витрат для сплати в частині оплати за навчання та проживання в гуртожитку за останній рік навчання позивача, а також підтвердити або спростувати необхідності сплати відповідачем таких витрат вдруге.

Також 13.10.2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 , мати позивача, для підтвердження того, що відповідачем було вже надано фінансову допомогу на навчання для позивача до 30.06.2025 року, а також витребувати у ОСОБА_3 докази про цільове використання коштів на навчання та витрати сина, які відповідач надсилав їй на карткові рахунки. Зазначені докази можуть підтвердити відсутність необхідності вдруге сплачувати відповідачем на користь позивача витрати на навчання, гуртожиток, підручники та ін.

13.10.2025 року від представника відповідача дійшло клопотання про витребування від ГУ ДПС в Одеської області інформацію про наявність або відсутність доходів громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто позивачем, з моменту настання повноліття, 03.05.2018 року по теперішній час. Зазначений доказ офіційно , а не зі слів позивача підтвердить наявність або відсутність доходів останнього.

Також, 13.10.2025 року від представника відповідача надійшла заява про продовження процесуального строку, згідно якої просила суд продовжити строк на подання відзиву на позовну заяву позивача, про що постановити відповідну ухвалу, оскільки у визначений п`ятнадцятиденний строк відповідач не має змоги подати відзив на позов та просити суд відмовити у задоволенні позову, тому що по справі наразі не зібрано достатньо доказів, які відповідач не має змоги отримати самостійно.

Від представника позивача 20.10.2025 надійшло заперечення на клопотання про витребування доказів та залучення третьої особи, оскільки наданими стороною відповідача доказами не підтверджується наявність домовленості між відповідачем та ОСОБА_3 , матір`ю позивача, не надано доказів надсилання коштів вказаних у клопотанні саме ОСОБА_3 у більшості випадків, клопотання представника відповідача є необґрунтованим та безпідставним, а обставини на які посилається відповідач є недоведеними належними та допустимими доказами.

Також, 20.10.2025 року від представника позивача надійшло заперечення на клопотання про продовження процесуального строку, оскільки наявність відповідей на адвокатський запит не є підставою для продовження процесуального строку для подання відповідачем відзиву, так як не є перешкодою для подання відзиву та долучення вказаних доказів з моменту їх фактичного отримання з обґрунтуванням пропуску строку їх подання. Також в даному заперечені представник позивача зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання про витребування відомостей про доходи позивача, оскільки даний факт не впливає на обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу, оскільки останній продовжує навчання та є повнолітнім, що є достатньою підставою для виникнення відповідних обов`язків відповідача.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання у його та позивача відсутність, на задоволені позову наполягав.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Згідно ч.1, ч.2 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вбачає за необхідне клопотання сторін розглянути у їх відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звуко

записувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з клопотаннями сторін, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст.ст.15,16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є зокрема, його визнання.

Відповідно до ст.ст.12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Щодо клопотання відповідача про витребування від позивача доказів по справі у вигляді особистої картки обліку нарахування та сплати за навчання за останній рік з 01.07.2025 року по 30.06.2026 року Одеським національним університетом ім. І.І. Мечникова, а також розрахункового листа проживання у гуртожитку Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова за останній рік навчання з 01.07.2025 року по 30.06.2026 року з зазначенням даних про нарахування та сплату за проживання у гуртожитку, то суд вказує, що не вбачає підстав для його задоволення, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

При цьому матеріали справи містять копію договору про надання освітньої послуги для підготовки фахівців №081.1.322д.2022, згідно якого визначена вартість навчання ОСОБА_1 , тобто позивача, в тому числі і за 2025-2026 навчальний рік.

Також, представником відповідача не зазначено причин неможливості отримати відповідачем, як батьком ОСОБА_1 з місця його навчання інформації про вартість проживання в гуртожитку.

Щодо клопотання про залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору та витребування від неї відповідних доказів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі, коли рішення у справі може вплинути на їх права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

У п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Аналіз ст.ст.199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Сімейне законодавство України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Таким чином, незалежно від того, ким ініційовано спір з приводу стягнення аліментів безпосередньо дитиною або ж одним із батьків, участь іншого з батьків у даній категорії справ є обов`язковою в силу рівності їх обов`язку в утриманні дитини, яка продовжує навчання, покладається на обох батьків, незалежно від їхнього шлюбу або розірвання шлюбу. Обидва батьки мають брати участь у забезпеченні дитини, яка навчається, відповідно до своїх фінансових можливостей. У суді обидва батьки мають право висловити свою позицію щодо розміру та порядку сплати аліментів, надати докази своїх фінансових можливостей та потреб дитини. Суд, у свою чергу, зобов`язаний врахувати обставини кожної справи та ухвалити рішення, яке відповідатиме інтересам дитини та забезпечуватиме її право на утримання.

Судом встановлено, що предмет спору стосується стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , який власне ініціював дане провадження у суді. Відповідачем у справі є ОСОБА_2 як його батько, в той час як мати ОСОБА_3 до участі у справі не залучена. Відтак, з урахуванням вимог чинного законодавства України, задля забезпечення виконання завдань цивільного судочинства та постановлення законного, об`єктивного рішення суд дійшов висновку про наявність підстав для залучення до участі у справі ОСОБА_3 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (на стороні позивача).

При цьому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про витребування у ОСОБА_3 доказів про цільове використання коштів на навчання та витрати сина, які відповідач надсилав їй на карткові рахунки, оскільки станом на час розгляду даного клопотання наданими відповідачем доказами не підтверджено наявність між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 домовленості щодо порядку та способу утримання дітей та надсилання ОСОБА_2 в заявленій сумі коштів ОСОБА_3 з цільовим призначенням саме на утримання позивача.

Щодо клопотання представника відповідача про витребування від ГУ ДПС в Одеської області інформацію про наявність або відсутність доходів громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто позивачем, з моменту настання повноліття, ІНФОРМАЦІЯ_2 по теперішній час, то суд зазначає, що дане клопотання підлягає частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу.

При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно.

Отже, для встановлення наявності потреби позивача у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням, суд вважає за необхідне витребувати шляхом надсилання запиту в системі «Електронний суд» з метою процесуальної економії часу відомості про доходи позивача за останні пів року, оскільки період визначений представником відповідача жодним чином не обґрунтований, оскільки вимога про стягнення аліментів за минулий період не заявляється.

Щодо клопотання про продовження строку на подання відповідачем відзиву на позов, то су вказує на таке.

У частині першій статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1ст.120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

У статті 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, право на подання відзиву на позовну заяву може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

Згідно з ч.ч. 1, 7, 8ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

За приписами ч. 2ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно матеріалів справи, представник відповідача був долучений до участі у справі на отримав доступ до неї в системі «Електронний суд» 02.10.2025 року, отже строк для подання відзиву сплив 17.10.2025 року.

Згідно зі ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Слід зазначити, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

Водночас, як зазначив Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 (справа № 500/1912/22), застосовуючи процесуальні норми, потрібно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 23.06.2022 року, справа №320/4885/19, адміністративне провадження № К/9901/45037/21, поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

З урахуванням положень статті 127 ЦПК України суд доходить висновку, що в задоволенні заяви представника відповідача про продовження пропущеного строку на подання відзиву на позовну заяву слід відмовити, оскільки посилання представника відповідача на неможливість подання відзиву через неотримання відповідей на адвокатський запит не є перешкодою для його подання у визначений судом строк та не позбавляє можливості надати докази суду після подання відзиву з зазначенням причин що не залежать від волі відповідача та його представника неможливості отримати їх раніше, тобто долучити в ході розгляду справи до вже наявного відзиву шляхом подання письмових пояснень.

У зв`язку з необхідністю залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 та витребування відомостей про доходи позивача, суд вбачає за необхідне розгляд справи відкласти.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 15, 16, 43, 49, 53, 81, 84, 120, 126, 127, 178, 260-262 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання позивача, який продовжує навчання відкласти на 20.11.2025 року на 12.00 годину, про що повідомити учасників справи.

Клопотання представника відповідача про залучення третьої особи та витребування доказів від третьої особи та позивач задовольнити частково.

Залучити до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Запропонувати ОСОБА_3 ознайомитися з матеріалами справи в приміщенні Іванівського районного суду Одеської області або за допомогою системи «Електронний суд» та надати до суду пояснення з викладом міркувань та аргументації щодо позову (на його підтримку або заперечення проти позову).

Роз`яснити третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, що:

- під час розгляду справи вона користується процесуальними правами, передбаченими ст. 43 ЦПК України;

- надані по справі пояснення щодо позову повинні відповідати вимогам встановленим ч. 3-6ст. 178 ЦПК України;

- докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються міркування та аргументація пояснень, повинні бути подані разом з поданням таких пояснень; копія пояснень та доданих до них документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) пояснень до суду, у разі неможливості подання доказів та документів до пояснень необхідно зазначити причини їх неподання,

- у разі ненадання письмових пояснень у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Попередити третю особу, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено ЦПК України; копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством; учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу; учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ст. 95 ЦПК України).

В іншій частині клопотання відмовити.

Клопотання представника відповідача про витребування доказів у вигляді відомостей про доходи позивача задовольнити частково.

Витребувати шляхом надсилання запиту в системі «Електронний суд» відомості про доходи позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 за останні пів року.

В іншій частині клопотання відмовити.

У задоволенні клопотання представника відповідача про продовження процесуального строку для подання відзиву відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://iv.od.court.gov.ua/sud1509/.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання судом.

СуддяІгор ПОГОРЄЛОВ