Справа № 688/2397/25
Провадження № 2/682/1039/2025
17 жовтня 2025 року
Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області у складі:
головуючого судді Мотонок Т. Я.,
за участю секретаря судових засідань Мелашенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Славута цивільну справу № 688/2397/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,
В провадженні суду перебуває цивільна справа № 688/2397/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування поданого позову вказано, що 02 січня 2025 року о 17 год. 20 хв. по вул. Судилківська, поблизу будинку № 167 в м. Шепетівка, Хмельницької області, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «OPEL-KADETT», д.р.н. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «ВА3-211340» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, після чого залишив місце пригоди. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. По даному факту працівниками поліції Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.
Згідно постанови Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2025 року (справа № 688/122/25) відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., а також стягнуто судовий збір.
Крім того, в результаті ДТП позивачу була завдана моральна шкода, яку він оцінює в 25 000 грн., і яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв?язку з пошкодженням належного автомобіля та неможливістю протягом тривалого часу використовувати його за цільовим призначенням. Також заподіяна моральна шкода полягає ще й у тому, що свої права та законні інтереси позивач змушений відстоювати в суді, витрачаючи додаткові кошти на кваліфіковану правничу допомогу. Весь цей час позивач вживав додаткових зусиль для організації свого життя, що супроводжувалось постійним дискомфортом, поганим самопочуттям, порушенням сну. Також стали напруженими відносини з рідними та оточуючими людьми, для налагодження яких необхідно чимало часу. Крім того, добровільно відшкодувати заподіяні мені збитки відповідач не бажає.
Ухвалою суду від 30.06.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 21.07.2025.
21.07.2025 підготовче судове засідання у справі було відкладено за клопотанням представника позивача.
15.09.2025 підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд на 17.10.2025.
17.10.2025 в призначений час учасники справи до суду не з`явились.
Від представника позивача, адвоката Олексюка І.О., надійшла заява про розгляд справи за його із позивачем відсутності, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, до суду не з`явився, будь-яких заяв, клопотань або відзиву на позов до суду не подавав, у зв`язку із чим ухвалою суду від 17.10.2025 було постановлено проводити заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч.1ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).
Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
У ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля ВАЗ 211340, д.р.н. НОМЕР_2 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8).
Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.03.2025 у справі № 688/122/25 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.ст. 124, 122-4КУпАП, та встановлено наступні обставини.
02.01.2025 року о 17 год. 20 хв. по вул. Судилківська поблизу будинка 167 в м. Шепетівці Хмельницької області, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «OPEL KADETT», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на запаркований автомобіль марки «ВАЗ 211340» державний номерний знак НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Також, 02.01.2025 року о 17 год. 20 хв. по вул. Судилківська поблизу будинка 167в м. Шепетівці Хмельницької області, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «OPEL KADETT», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснивши наїзд на запаркований автомобіль марки «ВАЗ 211340» державний номерний знак НОМЕР_2 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.10а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП (а.с. 10-12).
Згідно квитанції № 1.8775266.1 від 28.01.2025 за проведення наведеного вище дослідження спеціаліста-автотоварознавця сплачено 2000 грн. (а.с. 9).
Як слідує із матеріалів справи, завдана матеріальна шкода відповідачем позивачу не відшкодована в повному обсязі.
За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Внаслідок порушення цивільних прав особи, згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: а) протиправність діяння її заподіювача; б) наявність шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Отож, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд звертає увагу на таке.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони.
Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.
На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.
У якості доказів на підтвердження суми витрат на правничу допомогу стороною позивача додано: договір про надання правничої допомоги від 12.04.2025, укладений між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Олексюком І.О. (а.с. 38), розрахунок витрат на правничу допомогу від 12.05.2025 (а.с. 29), квитанція № 120425 від 12.04.2025 (а.с. 40), згідно із якими сума витрат позивача на правову допомогу складає 8000 грн.
Як зазначено вище, оскільки позов задоволено частково, з відповідач на користь позивача слід стягнути суму витрат на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 7016 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст. 12, 13, 81, 263-265, 273, 280-289 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7016 грн. (сім тисяч шістнадцять гривень) витрат на професійну правничу допомогу.
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1062,22 грн. (одна тисяча шістдесят дві гривні двадцять дві копійки) судового збору.
В іншій частині позову відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 )
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП та дані паспорту не відомі).
Повний текст рішення складено: 17.10.2025.
Суддя Мотонок Т. Я.