Справа № 461/7682/25
Провадження № 4-с/461/22/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 року м. Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю

секретаря судового засідання Герман М.І.,

скаржник ОСОБА_1 ,,

скаржник ОСОБА_2 ,

представника скаржника Крета О.І.,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в режимі відеоконференцзв`язку скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурки А.М., заінтересована особа - Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг»,

ВСТАНОВИВ:

I. Фактичні обставини справи, суть питання, яке вирішується судом

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Галицького районного суду м. Львова із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурка А.М. за участю заінтересованої особи Львівського міського комунального підприємства «Айсберг», зі підстав наведених у скарзі.

У прохальній частині поданої скарги, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять:

1) визнати неправомірним та скасувати постанову ВП №78957038 від 27.08.2025 приватного виконавця Бурки А.М. про накладення арешту на депозит «Мій депозитний Пенсійний» до Філії Львівське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК», що належить ОСОБА_1 та стягнення коштів в сумі 25354, 32 грн.;

2) визнати неправомірними дії приватного виконавця Бурки А.М. Львівського виконавчого округу у виконавчому провадженні ВП№78957038 від 27.08.2025;

3) витребувати матеріали виконавчого провадження ВП №78957038 від 27.08.2025;

4) викликати в якості свідків працівників апарату судді Павлишин О.В. та працівників цивільної канцелярії котрі були присутні при врученні ОСОБА_2 оригіналу наказу №461/6395/25 о 16 годині 03 вересня 2025 року.

В обґрунтування скарги посилаються на те, що на виконанні провадження у приватного виконавця Бурки А.М. перебуває виконавче провадження №78957038 від 27.08.2025 за судовим наказом №461/6395/25 від 08.08.2025 про стягнення боргу у сумі 22511 грн 27 коп. Вказують, що приватний виконавець Бурка А.М. перевищив свої повноваження та здійснив ряд дій не дотримавшись норм процесуального права, завдавши скаржникам істотних та тяжких матеріальних втрат. Зокрема, приватний виконавець Бурка А.М. виніс постанову ВП №78957038 від 27.08.2025 та в цей день не здійснив всіх необхідних дій передбачених ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження». Так, 03.09.2025 на телефон ОСОБА_1 прийшло повідомлення про те, що з її депозиту «Мій депозитний Пенсійний» рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) Філія Львівське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» код банку 325796, було стягнуто суму коштів 25354,32 грн.

03.09.2025 ОСОБА_1 звернулась до АТ «ОЩАДБАНК» щодо зменшення її депозитного рахунку та отримала копію постанови ВП 78957038 від 27.08.2025, яку вважає протиправною оскільки судовий наказ №461/6395/25 від 08.08.2025 не набрав законної сили.

Стверджують, що приватний виконавець Бурка А.М. порушив норми матеріального права та гарантовану пільгу для осіб з інвалідністю встановлену п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», стягнувши суму судового збору.

Отже, посилаючись на положення відповідних нормативних актів, доводи та мотиви викладені у скарзі, а також на обставини які мали місце в процесі виконавчого провадження, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять таку задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.09.2025 прийнято до провадження скаргу, призначено до судового розгляду, витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурки А.М. належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 78957038 від 27.08.2025, а також вирішено питання щодо доцільності виклику в судове засідання осіб наведених у пункті 4 прохальної частини скарги.

25.09.2025 від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурка А.М. надійшов відзив на скаргу, в якій виконавець просить відмовити у задоволенні скарги з підстав зазначених у відзиві. Зокрема, виконавець зазначає, що на момент розгляду заяви стягувача - директора ЛМКП «Айсберг» Горошка Р. від 27.08.2025 про примусове виконання судового наказу №461/6395/25 ним не було встановлено підстав для повернення виконавчого провадження документа стягувачу без прийняття документа до виконання та прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження № 78957038. Так, 27.08.2025 на виконання вимог ст. 1, 5, 10, 18, 56 ЗУ «Про виконавче провадження», відразу після відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем прийнято рішення та винесено постанову про арешт коштів боржника. З повідомлення АТ «Ощадбанк» встановлено, що на рахунку боржника наявна сума коштів, якої достатньо для виконання рішення суду в розмірі 25354,32 грн та стягнені кошти були розподілені і перераховані в порядку ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження». У зв`язку з фактичним виконанням рішення суду, 27.08.2025 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в порядку, встановленому п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», арешти з коштів боржника знято. Відтак, виконавець стверджує, що всі виконавчі дії вчиненні ним в межах виконавчого провадження №78957038 на примусове виконання судового наказу №461/6395/25, виданого Галицьким районним судом м. Львова, відповідають вимогам законодавства, права боржника та інших осіб при вчиненні таких дій не порушені, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні скарги.

01.10.2025 від скаржників ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 надійшли заперечення на відзив. Скаржники вказали, що на момент відкриття виконавчого провадження судовий наказ №461/6395/25 не набрав законної сили, оскільки отриманий ними не був. Просять скаргу задовольнити.

Крім того, скаржниками безпосередньо у судовому засіданні подано письмові пояснення щодо їх скарги, які долучено судом до матеріалів справи та оцінено в сукупності зі всіма доказами у справі.

В ході розгляду скарги приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Бурка А.М. у судовому засіданні доводи наведені у зазначеному вище відзиві підтримав та просив врахувати їх при ухваленні рішення.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , їх представник ОСОБА_4 , кожен окремо, у судовому засіданні скаргу підтримали у повному обсязі, з мотивів наведених у ній.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на забезпечення учасникам провадження достатнього часу та можливості реалізувати свої процесуальні права, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних доказів.

II. Мотиви та висновки суду, обставини встановлені під час судового розгляду та докази у справі, а також положення закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 4471 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

З витребуваних та досліджених судом матеріалів виконавчого провадження встановлено, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурки А.М. перебувало виконавче провадження №78957038 за судовим наказом №461/6395/58 про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» заборгованості по оплаті житлово комунальних послуг у сумі 22511,27 грн та суми сплаченого судового збору, з кожного, у сумі 100,93 з кожного.

Боржником у виконавчому провадженні №78957038 виступала ОСОБА_1 .

В межах виконавчого провадження №78957038 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Буркою А.М. винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до резолютивної частини якої постановлено, накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 27.08.2025 вирішено, стягнути з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , основну винагороду у сумі 2261,22 грн.

Також, постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 27.08.2025 вирішено визначити для боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Згідно платіжної інструкції №10525 від 27.08.2025, з рахунку платника ОСОБА_1 № НОМЕР_1 стягнуто на рахунок стягувача - Приватного виконавця Бурки А.М. №UA04,32 грн., призначення платежу стягнення; за ВП №78957038; з виконання виконавчого документа; судовий наказ № 461/6395/25; виданий; 08.08.2025; документ видав; Галицький районний суд м. Львова.

З виписки з рахунків в національній валюті ОСОБА_1 , вбачається, що 27.08.2025 з рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) списано 25354,32 UAH Повна оплата ПІ № JBKLP8ROC3G0A8 від 27/08/2025 на суму 25354, 32 UAH, стягнення за ВП №78957038.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження № 78957038, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Буркою А.М. виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №461/6395/25 виданого 08.08.2025 Галицьким районним судом м. Львова закінчено та припинено чинність арешту коштів боржника, що накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурко А.М. про арешт коштів боржника №78957038 від 27.08.2025 року, та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

У відповідності до частини 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є, зокрема звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом ( п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Так, як встановлено судом, 27.08.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Буркою А.М. відкрито виконавче провадження № 78957038 за судовим наказом №461/6395/25, що виданий Галицьким районним судом м. Львова 08.08.2025.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Зміст вищезгаданого судового наказу №461/6395/25, який міститься в матеріалах виконавчого провадження, вказує на наявність у ньому належних реквізитів визначених ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема відмітка про набрання законної сил 25.08.2025.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження» містить імперативні норми, за якими виконавець зобов`язаний забезпечити примусове виконання рішення суду, яке набрало законної сили, накласти арешт на кошти боржника під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня надіслати в банк в якому виявлені рахунки боржника та кошти на таких рахунках, платіжну інструкцію про примусове списання коштів.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурки А.М. були відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання.

Оцінюючи питання правомірності винесення постанови ВП №78957038 від 27.08.2025 про накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Положеннями ч. 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Нормами ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Як встановлено судом, в межах виконавчого провадження №78957038 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Буркою А.М. винесено постанову про арешт коштів боржника від 27.08.2025. Відповідно до резолютивної частини зазначеної постанови вирішено, накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, з наведеної постанови встановлено, що арешт застосовано в межах суми стягнення, з врахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 25354,32 гривні.

З повідомлення АТ «Ощадбанк» встановлено, що АТ «Ощадбанк» виконав постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Буркою А.М. про арешт коштів боржника та наклав арешт на рахунок НОМЕР_1 (918) залишок коштів на рахунку: 41459,69 грн.

Частиною 3 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях.

На виконання наведених вимог Закону, 27.08.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Буркою А.М. надіслано до АТ «Ощадбанк» платіжну інструкцію №10525 на примусове списання коштів з рахунку боржника з метою задоволення грошових вимог стягувача та виконання рішення суду, що набрало законної сили в сумі 25354,32 грн., які були стягнуті з рахунку платника (боржника) ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , на який було накладено арешт, на рахунок стягувача Приватного виконавця Бурки А.М. № НОМЕР_3 .

У зв`язку з фактичним виконанням рішення суду, постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Буркою А.М. закінчено виконавче провадження №78957038 та припинено чинність арешту коштів боржника, що накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурки А.М. про арешт коштів боржника №78957038 від 27.08.2025 року та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Наведена постанова, у відповідності до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», була скерована боржнику ОСОБА_1 , що підтверджується наявним у матеріалах виконавчого провадження супровідним листом від 27.08.2025 №15690.

Таким чином, дії виконавця щодо накладення арешту на майно боржника в межах даного виконавчого провадження відповідають вимогам Закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у висновках викладених у постановах Верховного Суду від 16.07.2020 в справі №1.380.2019.006270 та від 18.04.2022 в справі №461/19274/20, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, окрім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону №1404-VII, повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їхнього знаходження на рахунку, н а кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VII.

Відтак, суд приходить до висновку, що приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Бурка А.М. під час винесення постанови про накладення арешту діяв в межах своїх повноважень, оскільки, з огляду на встановлені судом обставини, він не мав документального підтвердження, що відповідний рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено. Натомість, у постанові про арешт коштів боржника в межах ВП №78957038 було посилання щодо рахунків з обмеженим режимом використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

У постановах від 14.08.2024 в справі №338/1125/23 та від 29.01.2025 в справі №279/809/24 Верховний Суд прийшов до висновку, що саме банк, який виконує постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону №1404-VIII, повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вона знаходяться, та в разі їхнього облікування на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільову призначення коштів на рахунку та повернути таку постанову без виконання.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що постанова про арешт коштів боржника від 27.08.2025 у виконавчому провадженні №78957038 була повернута приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Бурці А.М. без виконання.

Крім того, законодавець не пов`язує прийняття постанови про арешт майна (коштів) з проведенням перевірки виконавцем стану виконання боржником рішення, яке підлягає примусовому виконанню. Водночас, законодавець передбачив механізм отримання виконавцем актуальної інформації щодо стану виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню, в разі їх добровільного повного чи часткового виконання боржниками: оперативне інформування виконавця покладається на сторони виконавчого провадження шляхом обов`язкового повідомлення про вказані обставини. Настання негативних наслідків для боржника через невиконання покладених на нього Законом обов`язків, зокрема щодо інформування виконавця, не можна розцінювати як результат протиправних дій (бездіяльності) виконавця щодо перевірки виконання боржником рішення під час прийняття постанови про арешт майна (коштів) боржника.

Відтак, у даному випадку немає підстав для визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурки А.М. неправомірними.

Окрім цього, суд зазначає, що постановою про закінчення виконавчого провадження №78957038, припинено чинність арешту коштів боржника, що накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурки А.М. про арешт коштів боржника №78957038 від 27.08.2025 року та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Відтак, оскільки постанова про закриття виконавчого провадження є чинною, а арешт коштів боржника в межах ВП №78987038 вже скасовано, відсутні законні підстави для скасування постанови про арешт.

Оцінюючи решта доводів скарги, суд також враховує наступне.

Як наведено вище і встановлено судом в процесі розгляду скарги, боржником у виконавчому провадженні є ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 не є стороною виконавчого провадження № 78957038.

Як наведено вище, згідно ст. 4471 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відтак, в силу наведених вище положень Закону, ОСОБА_2 не є належним суб`єктом наділеним правом звернення до суду зі скаргою в межах виконавчого провадження №78957038, стороною якого він не являється. Той факт, що ОСОБА_2 фігурує у судовому наказі на підставі якого здійснюється стягнення, а також його перебування у шлюбі з ОСОБА_1 (який не підтверджений жодними доказами, окрім усних пояснень скаржників) не наділяє його правом оскарження відповідних дій у зазначеному виконавчому провадженні в межах скарги на дії виконавця у цьому виконавчому провадженні поданої в порядку ст. 4471 , 448 ЦПК України. Водночас, ОСОБА_2 може користуватися відповідними процесуальними правами у разі здійснення примусового стягнення з нього, на підставі зазначеного вище судового наказу, у виконавчому провадженні, де він являється стороною цього провадження, зокрема боржником.

Таким чином, в ході розгляду скарги не встановлені обставини та законні підстави для задоволення скарги в частині доводів та підстав наведених ОСОБА_2 .

Щодо аргументів скаржників стосовно наявності у діях осіб наведених ними у скарзі ознак кримінальних правопорушень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦПК України, цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 2 цього ж кодексу, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, оскільки питання надання кримінально-правової кваліфікації діям тієї чи іншої особи виходить за межі компетенції суду під час розгляду скарги на дії виконавця поданої в порядку визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, суд не надає оцінку відповідним доводам скаржників.

Також, суд критично оцінює доводи скаржників та їх представника про ненадання приватним виконавцем часу для добровільного виконання рішення, адже у Законі України «Про виконавче провадження» відсутні положення щодо надання часу боржнику для добровільного виконання рішення, а тому ці доводи є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах Закону.

Посилання скаржників на не вступ у законну силу судового наказу №461/3695/25 від 08.08.2025, що виданий Галицьким районним судом м. Львова, у даному випадку не може бути належною підставою для визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Бурки А.М., адже стягувач ЛМКП «Айсберг» до заяви про примусове виконання рішення від 26.08.2025 додав згаданий судовий наказ з відміткою про набрання законної сили, яка, як встановлено в ході розгляду скарги, була проставлена помилково. В цьому контексті слід відзначити, що законодавчо закріпленого обов`язку виконавця перевіряти вірність даних зазначених у судовому наказі щодо набрання ним законної сили немає.

Варто також відзначити, що питання пільг у скаржників стосовно стягнення чи сплати судового збору через наявність у них статусу осіб з інвалідністю відноситься до компетенції суду при розгляді питання про видачу судового наказу, а не виконавця в процесі виконання такого рішення суду. Відтак, доводи скаржників в цій частині також є безпідставними.

Оцінюючи доводи скаржників щодо правомірності дій приватного виконавця в процесі виконання судового рішення, суд також відзначає наступне.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

При цьому, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

У низці своїх рішень ЄСПЛ, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, також указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Принцип res judicata розуміється як елемент принципу юридичної визначеності.

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У рішенні «Горнсбі проти Греції» (§ 40) ЄСПЛ наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У справі «Глоба проти України» (заява № 15729/07, §§ 26, 27) ЄСПЛ зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності. Суд також повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. також рішення від 07.06.2005 у справі «Фуклев проти України», заява № 71186/01, § 84).

Таким чином, установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Схожі правові висновки КГС ВС виклав у пункті 13 постанови від 30.08.2018 у справі № 916/4106/14 та підпункті 8.12 постанови від 25.09.2020 у справі № 924/315/17.

Разом з тим, суд також приймає до уваги і те, що судовий захист прав та законних інтересів, порушених рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, має бути ефективним, зокрема, доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд.

При цьому суд відзначає та не може залишити поза увагою наступне.

В ході розгляду скарги встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова у справі №461/6395/25 судовий наказ від 08.08.2025 року, виданий Галицьким районним судом м. Львова за заявою Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» заборгованість по оплаті житлово комунальних послуг за період з 01.03.2023 по 30.06.2025 у сумі 22511 гривень 27 копійок та про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» суму сплаченого заявником судового збору у розмірі 302,80 грн., по 100,93 грн. з кожного скасовано та допущено поворот виконання судового наказу №461/6395/25 від 08.08.2025, виданого Галицьким районним судом м. Львова, чим фактично поновлено майнові права ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурки А.М.

Керуючись ст. 260, 450, 451 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

скаржник - ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ),

Скаржник ОСОБА_2

( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ),

представник скаржника адвокат Крет Олег Ігорович

(79049, м. Львів, вул. Винниченка, 2/11А, РНОКПП НОМЕР_6 ),

Заінтересована особа (особа, бездіяльність якої оскаржується)

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області

Бурка Арсен Мохаммед

(79026, м. Львів, вул. Сахарова, 35, офіс 308, РНОКПП НОМЕР_7 ),

стягувач Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг»

(79007, м. Львів, пр-т. Свободи, 39; )

Повний текст ухвали складено 17.10.2025.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький