Провадження № 2/522/6287/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси суду 06.06.2025 року через систему Електронний суд надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії у розмірі 21 921,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачка перебуває на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про державну службу». При проведенні масового перерахунку пенсії ОСОБА_3 безпідставно та помилково встановлено доплату, передбачену постановою КМУ №124 від 20.02.2019 року, що призвело до виникнення переплати пенсії за період з 01.07.2019 року по 30.06.2023 року в розмірі 3 488,31 грн. ГУ ПФУ в Одеській області надіслано лист №1500-0504-8/101978 від 26.07.2023 року, яким повідомило ОСОБА_3 про виникнення переплати пенсії та способи її погашення, однак кошти на рахунок ПФУ не повернуто. Вважають, що кошти в розмірі 3 488,31 грн. підлягають безумовному поверненню відповідачкою на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України, як такі, що набуті без достатньої правової підстави.

Матеріали позову суддя отримала 09.06.2025 року.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1460443 від 09.06.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 01.12.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 16.06.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 19.06.2025 року.

Заяву про усунення недоліків суддя отримала 20.06.2025 року.

Ухвалою суду від 27.06.2025 року провадження по даній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 01.09.2025 року.

25.07.2025 року ОСОБА_1 надала суду відзив, в якому просила відмовити у задоволені позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області в повному обсязі.

В обґрунтування відзиву зазначено, що вона заперечує проти позовних вимог, оскільки нарахування зайво сплаченої пенсії сталося не з її вини, а як зазначає сам позивач, сума переплати сталася внаслідок рахункової помилки Позивача.

05.08.2025 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області через систему Електронний суд надав заяву про зменшення позовних вимог.

Разом з вищевказаною заявою представником позивача було надано уточнену позовну заяву, в якій просили стягнути з ОСОБА_1 суму надміру виплаченої пенсії у розмірі 16 111,68 грн.

Розгляд справи призначений на 01.09.2025 року відкладено на 13.10.2025 року.

Про розгляд справи 13.10.2025 року сторони були сповіщені належним чином, відповідач не повідомив причини неявки.

Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 20.10.2025 року.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та додані до неї документи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській з 31.05.2024 та отримує пенсію за віком відповідно Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви відповідачки від 18.02.2025 року про поновлення їй пенсії.

Після перевірки електронної пенсійної справи №69 ОСОБА_1 встановлено, що поновлення раніше призначеної пенсії відповідно матеріалів пенсійної справи проведено в помилковому розмірі, а саме:

- пенсію не нараховано із розрахунку 86% середньомісячного заробітку за 21 рік стажу роботи на посадах наукових та науково педагогічних працівників;

- середньомісячний заробіток обчислено без застосування оптимізації, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 3, 26497;

- помилково застосовано показник середньої заробітної плати за 2017 рік 5 182,61 грн., а необхідно застосовувати 1 351,12 грн., який застосовувався з 01.05.2012 року.

В позові зазначено, що розмір пенсії з 31.05.2024 року помилково розраховано без урахування коефіцієнта індексації соціальних пенсій 1.197, 1.0796, та з 01.03.2025 1.115. Розмір пенсії в частині розрахунку пенсії відповідно до Закону №1058 також обчислено з помилкою. При поновленні пенсії страховий стаж та заробітна плата помилково враховано на дату призначення наукової пенсії 17.06.2003 року, тобто по 2003 рік.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку виплат відповідачці за період з 31.05.2024 року по 30.04.2025 року було здійснено переплату у розмірі 21 921,32 грн. (а.с.13-15, 16).

Після доопрацювання пенсійної справи ОСОБА_1 , Головним управлінням прийнято рішення про зняття з обліку переплати пенсії з інших причин від 23.07.2025 №42 на суму в розмірі 5 809, 64 грн. на підставі призначення пенсії за Законом України «Про науково та науково-технічну діяльність», уточнена сума переплати склала 16 111,68 грн. за період з 31.05.2024 року по 30.04.2025 року (а.с.60).

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надіслано лист №1500-0404-8/130044 від 29.07.2025 року, яким повідомило ОСОБА_1 про змінену суми переплати пенсії та способи її погашення (а.с.55).

25.07.2025 року ОСОБА_1 надала суду відзив, в якому зазначала, що у позові не містяться докази на підтвердження того, що помилка є безпосередньо рахунковою, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії.Визначення виду, розміру та порядку виплати пенсії належить до виключної компетенції та дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України. На відповідні органи покладається обов`язок з перевірки поданих заявником документів, належності та допустимості таких документів, а також відповідності їх вимогам чинного законодавства. Розрахунок розміру пенсійних виплат є виключно функцією уповноваженого державного органу, і не покладається на особу, яка звертається за призначенням пенсії. Рішення про призначення та нарахування пенсії було прийняте органом Пенсійного фонду на підставі наданих ОСОБА_1 документів, які не містили недостовірних відомостей та не вводили в оману. Тому відповідальність за належну перевірку документів, їх правову оцінку та дотримання процедури призначення пенсії покладається саме на орган, що її призначає. Особи, відповідальні за розгляд документів та ухвалення рішення щодо призначення пенсії, мали як фактичну можливість, так і юридичний обов`язок здійснити належну перевірку поданої документації. Невиконання цих дій призвело до призначення пенсії та її виплати відповідачці у розмірі 21 921,32 грн., який було зменшено до 16 111,68 грн. на підставі рішення ГУ ПФУ в Одеській області, яке відповідачка також вважає неправомірним. Умислу самої ОСОБА_1 на отримання пенсії без законних для цього підстав позивачем не наведено.

Позивач як на підставу позову посилається на ст.1212 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Статтею 50 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що суми пенсій. виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Зі змісту зазначеної норми Закону №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Таким чином, відповідальність може бути покладена на громадянина на підставі ст.50 Закону №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або ст.103 Закону №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» виключно в наслідок зловживання з боку пенсіонера, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями. Тобто, обов`язковою умовою є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.

Пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним, а отже можливості для прийняття рішення про стягнення сум переплати у випадку неправильного обчислення розміру пенсії працівником пенсійного органу чи у зв`язку з автоматизованою помилкою, законодавством не передбачено. При цьому, обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вищевказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 по справі №753/15556/15, положеннями ст.1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача резюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Аналогічні висновки щодо застосування відповідних положень ст.1215 ЦК України також містяться у постановах ВС від 25.04.2018 року по справі №524/2029/17; від 03.05.2018 року по справі №473/2859/17; від 26.06.2018 року по справі №174/404/16.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі №173/424/17 зазначено, що обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з бокупенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. За відсутності двох кумулятивних умов рахункової помилки з боку Позивача та недобросовісної поведінки чи зловживання з боку Відповідача правові підстави для стягнення безпідставно виплаченої пенсії відповідно до ст.1215 ЦК України та ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової позиції, викладеної у законодавстві та судовій практиці, вважаються відсутніми.

Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, що має місце по даній справі. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних в комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка - це результат неправильного застосування правил арифметики, - не більш того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні.

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд у постанові від 20.06.2018 року у справі №510/2500/15-ц.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України зазначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення (пункт б).

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Таким чином, суд вважає, що переплата сталася не з вини відповідачки ОСОБА_1 , а як зазначено позивачем - через помилково встановлену доплату, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №124 від 20.02.2019 року, що і призвело до виникнення переплати пенсії, тобто суд не вбачає недобросовісності з боку набувача і не є рахунковою помилкою.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст.2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1, 2, 4 ст.10 ЦПК України).

Суд дійшов до висновку про те, що програмну помилку не можна вважати рахунковою помилкою, тим більше зважаючи на те, що помилка при нарахуванні пенсії була не поодинокою

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", у справі "Ґаші проти Хорватії" та у справі "Трґо проти Хорватії".

Таким чином застосування до розрахунків виплачених пенсій різних норм законодавства, без наявності арифметичної помилки та відсутності будь яких дій з боку відповідачки, які б свідчили про недобросовісність набувача, дають можливість суду прийти до висновку, що у даному випадку позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку із їх необґрунтованістю та недоведеністю суду.

Керуючись ст.ст.19, 46, 92 Конституції України, ст.50 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.1215 ЦК України, ст.ст.1, 2, 5, 10-13, 43, 44, 49, 76-80, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду виготовлено 20.10.2025 року.

Суддя Л.В. Домусчі