Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2347/14-ц
Провадження № 4-с/711/21/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Півень С.А.,

за участі:

представника скаржника Ткаченка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Ткаченка О.А., звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просила зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії щодо зняття арешту з належного їй ( ОСОБА_1 ) майна у виконавчих провадженнях №50838904, №50839005.

В обґрунтування вимог у скарзі зазначено, що в Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконанні перебувають виконавчі провадження №50838904, №50839005, відкриті 11.04.2016р., за виконавчим листом Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/2347/14-ц від 15.05.2015р. В межах вказаних проваджень на майно скаржника були накладені арешти, які до даного часу не зняті.

Зазначає, що 19.08.2020р. АТ «Альфа Банк» подав до Центрального відділу ДВС у м. Черкаси ЦМ УМУ заяви №11045 та №11047 про повернення виконавчого документу стягувачу, в яких стягувач просив повернути виконавчий лист Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/2314/14-ц від 15.05.2015р. без подальшого примусового виконання.

Оскільки стягувач направив відповідні заяви про повернення виконавчого документу, Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) мав винести постанову про повернення виконавчого листа та закрити виконавче провадження зі зняттям накладених арештів та обмежень.

Натомість, станом на 09.12.2024р. Другим відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) жодних дій щодо повернення виконавчих листів та закриття виконавчих проваджень зі зняттям арештів з майна ОСОБА_1 не здійснено.

Також зазначає, що ОСОБА_1 зверталася до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арештів, накладених у виконавчих провадженнях №50838904, №50839005, однак листом Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.06.2025р. за вих. №116998/26.21-48/97484 їй було відмовлено.

Скаржниця вважає такі дії Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) незаконними, тому і звернулася до суду із даною скаргою.

Ухвалою суду від 10.07.2025р. скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

24.07.2025р. на адресу суду надійшов відзив Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУ Мінюсту (м. Київ), в якому державний виконавець просив відмовити у задоволенні скарги. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 , а саме: виконавче провадження №50838904 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/2347/14 від 15.05.2015р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в сумі 1 810 468,99 грн. та виконавче провадження № 50839005 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/2347/14 від 15.05.2025р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судового збору в сумі 3 654 грн.

Дані виконавчі провадження були зареєстровані Центральним відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції та в подальшому, а саме в 2017р., були передані до Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, який в подальшому реорганізований відповідно до наказу Міністерства юстиції №684/5 від 20.02.2023р., а провадження були прийняті Другим відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як правонаступником.

Відповідно до виконавчих листів Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/2347/14 від 15.05.2015р. стягувачем є ПАТ «Укрсоцбанк». У матеріалах виконавчих проваджень №50838904, №50839005 відсутні ухвали суду або інші документи щодо заміни сторони стягувача, зокрема документи, які б підтверджували правонаступництво АТ «Альфа Банк» або його процесуальне залучення у виконавчі провадження, як стягувача. Тому АТ «Альфа Банк» не є стороною вказаних виконавчих проваджень, а будь-які звернення від його імені не створюють для виконавця жодних наслідків.

Також вказує, що скаржниця зазначає, що 19.08.2020р. АТ «Альфа Банк» звертався із заявами про повернення виконавчих документів, однак такі зави були адресовані Центральному відділу ДВС м. Черкаси, тобто до підрозділу, який не є виконавцем у згаданих провадженнях.

В матеріалах виконавчих провадженнях №50838904, №50839005, які перебувають у провадженні Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутні будь-які заяви АТ «Альфа Банк» від 19.08.2020р., а також будь-які інші аналогічні заяви від стягувача про повернення виконавчих документів, що підтверджується обліковими записами АСВП.

Таким чином, без офіційного надходження заяв про повернення виконавчих документів до Другого відділу ДВС, останній не мав правових підстав припинити виконавчі провадження, виносити постанови про повернення виконавчих документів, скасовувати арешти.

За таких обставин, просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник скаржниці ОСОБА_2 вимоги скарги підтримав та просив зобов`язати Другий відділ ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_1 , у виконавчих провадженнях №50838904, №50839005.

Представник Другого відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, однак 02.10.2025р. подав до суду заяву про розгляд скарги у відсутність представника з урахуванням письмових заперечень на скаргу.

Представник АТ «Сенс Банк» (правонаступник АТ «Альфа Банк») в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений в установленому законом порядку (судова повістка отримала 06.10.2025р.).

07.10.2025р. суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до на ступних висновків.

ОСОБА_1 має у власності 1/5 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 9-10, 71-72, 111-112/.

Згідно інформації про державну реєстрацію обтяжень щодо об`єкту квартира АДРЕСА_2 , наявне зареєстроване обтяження у виді арешту нерухомого майна з реєстраційним номером 14303860, яке зареєстроване 25.04.2016р. Центральним відділом ДВС Черкаського МУЮ /а.с. 9-10, 71-72, 111-112/.

Також, в судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Другому відділі ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) (далі Другий ВДВС), який є правонаступником Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, перебувають наступні виконавчі провадження: №50838904 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/2347/14 від 15.05.2015р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в сумі 1 810 468,99 грн. та виконавче провадження №50839005 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/2347/14 від 15.05.2015р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судового збору в сумі 3 654 грн.

Зазначені виконавчі провадження були відкриті 11.04.2016р. постановами державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, на підставі заяв представника стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» /а.с. 144, 147/.

Згідно відповіді Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.06.2025р. вих. №11696/26.21-48/97484, державним виконавцем винесені постанови про арешт коштів та майна боржника /а.с. 116/.

В подальшому, а саме в 2017р., зазначені виконавчі провадження передані до Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, який в подальшому реорганізований відповідно до наказу Міністерства юстиції №684/5 від 20.02.2023р., а провадження були прийняті Другим відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як правонаступником.

ОСОБА_1 зверталася до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту, накладеного в межах виконавчих проваджень, в якій просила виконати заяву стягувача та повернути виконавчий лист стягувачу, закрити виконавчі провадження №50838904 та №50839005 з виконання виконавчих листів Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/2347/14-ц від 15.05.2015р., зняти арешти й інші обмеження, що накладені на неї в межах зазначених виконавчих проваджень /а.с. 117-18/.

Листом в.о. начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.06.2025р. вих. №11696/26.21-48/97484 ОСОБА_1 було відмовлено у знятті арешту із майна, оскільки виконавчі провадження №50838904 та №50839005 не завершені /а.с. 116/.

Оскільки посадовими особами Другого відділу ДВС не знято арешт із майна ОСОБА_1 , який накладався у виконавчих провадженнях №50838904 та №50839005, то скаржниця звернулася до суду з даною скаргою.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявлених вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина гарантується (стаття 1, частина друга статті 3, частини перша, третя статті 8).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України від 02.06.2016р. №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404).

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

За змістом ст. 2 Закону №1404, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема, верховенство права, обов`язковість виконання рішень, законність, диспозитивність, справедливість, співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Частиною четвертою статті 18 Закону №1404 на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом ст. 56 Закону №1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Таким чином, з викладеного слідує, що арешт за виконавчим провадженням це примусовий захід, який обмежує право боржника розпоряджатися своїм майном або коштами, накладений виконавцем на підставі рішення суду або іншого виконавчого документа. Цей захід застосовується для забезпечення виконання судового рішення і може стосуватися як майна (нерухомість, транспорт), так і коштів на банківських рахунках.

Як зазначено у ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Разом з тим, ч. 3 ст. 37 Закону №1404 визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Таким чином, аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавець чітко передбачив випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника та зазначити про це у відповідній постанові, а саме:

- у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем);

- у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав;

- у разі повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру (частина третя статті 37 Закону № 1404-VIII).

Подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 14.05.2025р. у справі №2/1522/11652/11 та зазначила, що законодавець у Законі України №1404-VIII «Про виконавче провадження», який набрав чинності з 5 жовтня 2016 року, передбачив випадки, за яких арешт з майна знімається одночасно з поверненням виконавчого документа стягувачу (ч. 3 ст. 37 Закону).

У незакінченому виконавчому провадженні виконавець знімає арешт з майна боржника у випадках, визначених частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII, з-поміж яких: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно тощо.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

По обставинам справи судом встановлено, що предметом оскарження є бездіяльність органу державної виконавчої служби, яка полягає у неприпиненні арешту майна ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях №50838904 та №50839005. При цьому, скаржниця посилається на наявність заяв правонаступника первісного стягувача АТ Альфа Банк» (правонаступником якого на даний час є АТ «Сенс Банк») від 19.08.2020р. вих. №11046 та №11047, адресованих Центральному відділу ДВС у м. Черкаси ЦМ УМУ (Київ) про повернення виконавчого документу стягувачу.

Разом з тим, судом встановлено, що виконавчі провадження №50838904 та №50839005 з примусового виконання виконавчих листів Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/2347/14-ц від 15.05.2025р. про примусове стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 1 810 468,99 грн. та судового збору в сумі 3 654 грн. до даного часу перебувають на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В даних виконавчих провадженнях державним виконавцем не виносилося жодних постанов про повернення виконавчого документу стягувачу, в тому числі і на підставі вищезазначених заяв АТ Альфа Банк» від 19.08.2020р. вих. №11046 та №11047, на які посилається скаржниця.

Про зазначені обставини скаржниці відомо, однак вона не оскаржувала та не оскаржує тепер таку бездіяльність державного виконавця (щодо невинесення постанов про повернення виконавчого документу стягувачу). Натомість скаржниця оскаржує лише бездіяльність державного виконавця, яка полягає у не знятті арештів із її майна та просить суд зняти такі арешти.

В силу ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки скаржниця не оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо невинесення постанов про повернення виконавчих документів стягувачу в виконавчих провадженнях №50838904 та №50839005 на підставі заяв АТ Альфа Банк» від 19.08.2020р. вих. №11046, №11047, а суд розглядає справи лише в межах пред`явлених вимог, тому підстав давати оцінку такій бездіяльності немає.

Разом з тим, слід зазначити, що Другим відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) взагалі заперечується факт надходження до відділу вищевказаних заяв від АТ «Альфа Банк» про повернення виконавчих документів стягувачу, на підтвердження чого до суду, як доказ надано доповідну записку головного спеціаліста Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.07.2025р., відповідно до якої за наявною в базі даних АСВП інформацією за період з 01.01.2020р. по 31.12.2020р. на адресу відділу заяв від АТ «Альфа Банк» про повернення виконавчих документів стягувачу не надходило /а.с. 148/.

Зазначені доводи скаржницею (її представником) не спростовані. Надані до суду ксерокопії вищезазначених заяв АТ Альфа Банк» від 19.08.2020р. вих. №11046 та №11047 про повернення виконавчих документів стягуючу не містять відповідної відмітки про їх отримання відділом ДВС якому вони адресовані чи іншим органом ДВС.

В цьому контексті суд звертає увагу, що за змістом положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Скаржницею (представником) не доведено належними доказами підстав, передбачених ч. 3 ст. 37, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», для зняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладених у виконавчих провадженнях №50838904 та №50839005.

Окрім того, з вищевикладеного слідує, що на даний час на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває два не закінчені виконавчі провадження відносно скаржниці ОСОБА_1 , як боржника, а саме виконавчі провадження №50838904 та №50839005, в межах яких накладені обтяження на майно боржника та які остання просить зняти.

Відповідно до чинного законодавства, при незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна боржника може були знятий лише у випадках, визначених частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

За матеріалами скарги і підстав, передбачених ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», для зняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладених у виконавчих провадженнях №50838904 та №50839005, судом не встановлено.

Виходячи із наведеного, скаржницею (представником) не доведено належними доказами підстав для визнання незаконною бездіяльності Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у не знятті арештів, накладених на майно скаржника у виконавчих провадженнях №50838904, №50839005 та для зобов`язання Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії щодо зняття арешт з належного їй ( ОСОБА_1 ) майна у виконавчих провадженнях №50838904, №50839005, які є не закінченими, тому і підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 немає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.11, 18, 77, 80, 141, 259, 447, 450-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 13.10.2025 року.

Головуючий: В.М. Скляренко