Справа № 544/1167/25
пров. № 2-п/544/3/2025
Номер рядка звіту 82
У Х В А Л А

14 жовтня 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої - судді Нагорної Н.В.,

за участі секретаря Киричевської В.М.,

представниці заявника адвоката Рокетської С.В.,

представника позивачки адвоката Мартинюка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборна, 41, заяву представниці Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Рокетської Світлани Володимирівни про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Київського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту,

у с т а н о в и в:

До Пирятинського районного суду Полтавської області надійшла заява від представниці АТ КБ «ПриватБанк» - адвоката Рокетської С.В. про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Київського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту.

Подана заява обґрунтовується тим, що 16.07.2025 Пирятинським районним судом Полтавської області було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано арешт всього рухомого та нерухомого майна, в тому числі транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOO, модель Т13110, 2004 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава 11.05.2019 в межах виконавчого провадження №59078123 з примусового виконання виконавчого листа № 552/5156/18 від 03.04.2019, виданого Київським районним судом м. Полтави про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 4331,83грн.

В частині позовних вимог до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовлено.

Стягнуто з відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь позивачки ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Однак про вказане рішення ПриватБанку не було відомо.

Вивчивши викладені у заочному рішенні факти представниця вважає, що заочне рішення підлягає до перегляду, виходячи з наступного.

АТ КБ «ПриватБанк» вважає, що подана позовна заява є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Як вбачається зі змісту позовної заяви про наявність арешту нерухомого майна позивач дізнався з відповіді ДВС.

В подальшому позивачу стало відомо про стягувачів згідно виконавчих проваджень.

Заходи досудового врегулювання спадкодавцем не було здійснено.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включається до складу спадщини, а також порядок задоволення цих вимог регламентується ст..1281 ЦК України.

Зобов`язання померлого ОСОБА_2 ні за рішенням суду, ні добровільно перед АТ КБ «ПриватБанк» не виконано, доказів виконання не надано.

Правовим обґрунтуванням позову у справі є норми, що стосуються власності, проте доказів, які підтвердили б право власності позивача на майно, до позову не додано. Відтак порушень прав щодо власності спадкоємців не вбачається.

Крім того у своєму позові позивач вказує, що позовні вимоги про зняття арешту з всього рухомого та нерухомого майна підлягають задоволенню, оскільки на даний час будь-яких стягнень з власника даного майна ОСОБА_2 не користь стягувача не проводиться, тому подальше існування арешту на все майно позивача обмежує права позивача, як спадкоємця майна, володіти та користуватись майном.

Проте дане твердження є хибним, оскільки закінчені виконавчі провадження чи діючі не припиняють кредитні правовідносини, які складись між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк», покладаються на виконання спадкоємцем.

Відтак, закінчене виконавче провадження не є підставою припинення арешту майна, оскільки його зняття може призвести до уникнення відповідальності спадкоємця, який прийняв спадщину в межах вартості майна.

Факт смерті спадкодавця та закінчення виконавчого провадження не свідчить про припинення кредитних зобов`язань. Банк як кредитор померлого вправі задовольнити вимоги, пов`язані з неналежним виконанням кредитних зобов`язань за рахунок спадкового майна.

Представник зазначає, що у позові жодним чином не вказано, на яке саме майно накладено арешт та що входить до спадкової маси в цілому.

У даній справі позивачка не є особою, яка володіє майном, на яке накладено арешт.

Отже наявні всі підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного представниця заявника просила скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

У судовому засіданні представниця заявника АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Рокетська С.В. підтримала вимоги, просила скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. Також зазначила, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі, так як відповідачем повинен бути відділ ДВС, який накладав арешт на майно. Крім того існує непогашена заборгованість, яку спадкоємці боржника повинні відшкодувати в межах вартості спадкового майна. Виконавче провадження було закінчено не у зв`язку з повним виконанням, а у зв`язку зі смертю боржника. Постанову виконавця про закінчення виконавчого провадження банк не оскаржував. Щодо виклику до суду на розгляд справи за позовом ОСОБА_1 , то представниця повідомила, що банк не отримував судових повісток, а отримав тільки рішення суду.

Представник позивачки адвокат Мартинюк О.С. просив відмовити у задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк», заочне рішення не скасовувати.

Суд, вислухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.288 ЦПК України визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З вищевикладеного вбачається, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Щодо наявності такої підстави для скасування заочного рішення як поважності причин неявки відповідача в судове засідання та (або) не повідомлення про причини неявки, а також не подання відзиву на позовну заяву з поважних причин.

З матеріалів справи за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ«ПриватБанк», Київського ВДВС у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту убачається, що ухвалою суду від 13.05.2025 було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 16-00 годин 11.06.2025 (а.с.29).

Відповідачу АТ КБ «ПриватБанк» через підсистему «Електронний суд» направлено судову повістку-повідомлення про виклик у судове засідання на 16-00 годин 11.06.2025, яку відповідач отримав 26.05.2025 о 19:77год (а.с.32, 34).

У зв`язку з неявкою відповідачів у судове засідання на 16-00 годин 11.06.2025 розгляд справи відкладено на 16-00 годин 16.07.2025.

Відповідачу АТ КБ «ПриватБанк» через підсистему «Електронний суд» направлено судову повістку-повідомлення про виклик у судове засідання на 16-00 годин 16.07.2025, яку відповідач отримав 12.06.2025 о 3:30год (а.с.42, 45).

Проте відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судові засідання на 16-00 годин 11.06.2025 та на 16-00 годин 16.07.2025 не з`явився та не повідомив про причини неявки.

При цьому ні у заяві про перегляд заочного рішення, ні у судовому засіданні при розгляді заяви про перегляд заочного рішення 14.10.2025 представниця АТ КБ «ПриватБанк» не повідомила поважних причин, з яких представник АТ «ПриватБанк» не з`явився у судові засідання, а також не вказала поважності причин неподання відзиву на позов.

Отже судом не встановлено поважність причин неявки представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судові засідання, в тому числі в якому було ухвалене заочне рішення.

Доводи представниці банку про те, що банк не отримував виклики до суду можливо через технічні збої в системі, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами та спростовуються довідками про доставку електронного документу в електронний кабінет АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.34, 45).

Щодо наявності такої підстави для скасування заочного рішення як докази, на які посилається відповідач, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, чи аргументи відповідача щодо обставин справи впливають на правильне її вирішення.

Як вже зазначалось, відповідач, обґрунтовуючи заяву про перегляд заочного рішення посилається на те, що воно підлягає скасуванню, оскільки позовна заява є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

При цьому, заява про перегляд заочного рішення не містить посилань на докази, які мають істотне значення для справи та які не були досліджені судом при винесені заочного рішення, а доводи на обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення зводяться до незгоди з винесеним рішенням по суті.

Суд не прийняв до уваги розрахунок заборгованості за договором, укладеним 27.08.2014 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи заяву про перегляд заочного рішення подано представницею АТ КБ «ПриватБанк» через підсистему «Електронний суд» 12.08.2025.

22.09.2025 через підсистему «Електронний суд» від представниці АТ КБ «ПриватБанк» надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи розрахунку заборгованості за договором від 27.08.2014, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Згідно з положеннями ч.1, 2, 4, 7 ст.285 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі.

У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено:

1) найменування суду, який ухвалив заочне рішення;

2) ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобу зв`язку, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це;

4) посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача;

5) клопотання про перегляд заочного рішення;

6) перелік доданих до заяви матеріалів.

До заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів, крім випадків, якщо така заява подається в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання заяви в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

До заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник.

У відповідності до частин 1-4, 8 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, вищевказані норми процесуального закону покладають на сторону обов`язок подавати докази разом із заявою по суті справи. А у разі неможливості подати доказ разом із заявою по суті справи у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Проте у заяві про перегляд заочного рішення відсутні посилання на докази, а саме на розрахунок заборгованості, та відсутнє повідомлення суду про те, що вказаний розрахунок не може бути поданий разом із заявою про перегляд заочного рішення з об`єктивних причин, а також не надано докази, що представниця заявника здійснила всі дії, спрямовані на отримання цього доказу.

З огляду на викладене та керуючись ч.8 ст.83 ЦПК України суд не прийняв до уваги розрахунок заборгованості за договором, укладеним 27.08.2014 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 .

Доводи представниці АТ КБ «ПриватБанк» про те, що позивачкою не надано доказів права власності, є безпідставними, оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи свідоцтвом про право на спадщину за законом, відповідно до якого ОСОБА_1 успадкувала після смерті сина ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , автомобіль ЗАЗ-DAEWOO, модель Т13110, 2004 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.6).

Суд відхиляє заперечення представниці банку щодо суб`єктного складу сторін у даній справі (уважає, що банк є неналежним відповідачем), оскільки з матеріалів справи вбачається, що арешт на майно ОСОБА_2 накладався з метою стягнення заборгованості на користь АТ КБ «ПриватБанк». Отже АТ КБ «ПриватБанк» є особою, в інтересах якого було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 , а тому він є належним відповідачем.

Оцінка судом доводів представниці АТ КБ «ПриватБанк» про те, що закінчене виконавче провадження не є підставою припинення арешту майна, оскільки його зняття може призвести до уникнення відповідальності спадкоємця, який прийняв спадщину в межах вартості майна. Факт смерті спадкодавця та закінчення виконавчого провадження не свідчить про припинення кредитних зобов`язань. Банк, як кредитор померлого, вправі задовольнити вимоги, пов`язані з неналежним виконанням кредитних зобов`язань за рахунок спадкового майна.

Так, частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При цьому за правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Так, відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника.

Разом з тим, необхідно враховувати, що оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню позики включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, припинення юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Згідно із частиною першою статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємиця ОСОБА_1 у червні 2024 та липні 2024 зверталась до головного офісу АТ КБ «ПриватБанк» з проханням надати рахунок для сплати боргу спадкодавця ОСОБА_2 перед АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.11, 13).

19.06.2024 та 30.07.2024 АТ КБ «ПриватБанк» своїми листами рекомендував ОСОБА_1 звернутись до відділення банку та надати документи, що підтверджують отримання спадщини (а.с.12, 14).

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до відділення АТ КБ «ПриватБанк» в м.Полтава з проханням надати рахунок для погашення боргу та надала свідоцтво. Однак банк, отримавши 17.09.2024 вказаний лист, відповіді не надав (а.с.16).

Наведене свідчить про те, що спадкоємиця ОСОБА_1 виконала свій обов`язок, передбачений ст..1281 ЦК України, повідомивши кредитора спадкодавця про прийняття спадщини.

У свою чергу, кредитор спадкодавця, будучи належним чином повідомлений про прийняття спадкоємцем спадщини, пропустив строк, передбачений ст..1281 ЦК України, для пред`явлення своїх вимог до спадкоємця, який прийняв спадщину.

Ст.41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Враховуючи вищенаведені норми та ту обставину, що у передбачені статтею 1281 ЦК України строки із вимогами до спадкоємиці боржника ОСОБА_1 відповідач АТ КБ "ПриватБанк" не звертався, суд уважає, що наявність арешту на майно, власником якого наразі є ОСОБА_1 , перешкоджає позивачці реалізувати своє право власності на нього, враховуючи, що відповідно до вимог ст.1268 ЦК України воно належить їй з часу відкриття спадщини.

З огляду на викладене представницею АТ КБ «ПриватБанк» не наведено обґрунтованих аргументів щодо обставин справи, які б впливали на правильне вирішення справи.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, а також судом встановлено відсутність зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення. Отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Частиною 4 статті 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 258-261, 287 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Рокетської Світлани Володимирівни про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Київського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду в загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про відмову з задоволенні заяви про перегляд заочного рішення

Повна ухвала буде складена 20.10.2025.

Суддя Н.В.Нагорна