Справа № 129/2414/25
Провадження по справі № 2/129/1442/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2025 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

у складі: головуючої судді Бондар О.В.,

розглянув без участі сторін та їх представників в місті Гайсині цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

установив:

07.07.2025 р. до суду заявлено позов, у якому представник позивача зазначив про те, що 30.07.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75984918, відповідно до якого відповідач отримав позику в розмірі 14738 грн. з строком кредитування 64 дні та зобов`язався вчасно повернути позичені кошти та сплатити проценти за користування кредитом 1,6% в день, позивач свої зобов`язання виконав, перерахував на банківський картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 грн.; свої зобов`язання по поверненню кредиту та процентів відповідач не виконав в початковий строк кредитування 15 днів, відповідно до п.5.2 договору позики строк договору продовжено ще на 90 днів, нараховані відсотки за користування кредитом становлять 13630 грн., факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення початкового періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України має наслідком продовження строку користування кредитом на умовах п.5.2 на 90 днів, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за відсотками за продовжений строк користування позикою, загалом заборгованість становить 23363,56 грн., яка складається з тіла кредиту 9733,56 грн., 13630 грн. відсотків за користування позикою, яку просив стягнути з відповідача на користь позивача та судові витрати.

Ухвалою судді Гайсинського районного суду від 09.07.2025 р. відкрито провадження у справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, клопотань не подавав.

Відповідач відзиву до суду не подавав, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження в цій справі судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно відповіді з адресно-довідкового відділу УДМС України у Вінницькій області від 07.07.2025 р.

З урахуванням досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій

(електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не

встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій

формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі

електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У відповідності до порядку укладення електронного договору, визначеному статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідач зареєструвався на веб-сайті в мережі Інтернет, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту) підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним

та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями,

підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що

за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом,

визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка

направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції

в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її

прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного

повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір,

підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення

формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що

підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що

вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких

дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці

роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну

комерцію»).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція

укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому

електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій

адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися

безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору,

шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному

документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони

електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для

визнання правочину нікчемним.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

Установлено, що 30.07.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75984918, відповідно до якого відповідач отримав позику в розмірі 14738 грн. з строком кредитування 64 дні та зобов`язався вчасно повернути позичені кошти та сплатити проценти за користування кредитом 1,6% в день, позивач свої зобов`язання виконав, перерахував на банківський картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 грн.; свої зобов`язання по поверненню кредиту та процентів відповідач не виконав в початковий строк кредитування 15 днів, відповідно до п.5.2 договору позики строк договору продовжено ще на 90 днів, нараховані відсотки за користування кредитом становлять 13630 грн., факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення початкового періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України має наслідком продовження строку користування кредитом на умовах п.5.2 на 90 днів, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за відсотками за продовжений строк користування позикою, загалом заборгованість становить 23363,56 грн., яка складається з тіла кредиту 9733,56 грн., 13630 грн. відсотків за користування позикою.

На підставі ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог судові витрати в сумі 2422,40 грн.судового збору та 3500 грн. витрат на професійну правничу допомогу необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 258, 259, 263, 264, 265, 267, 271-273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (ЄДРПОУ 43311346) заборгованість за договором позики № 75984918 в розмірі 23363 грн. (двадцять три тисячі триста шістдесят три гривні) та судові витрати: на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. та 3500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: