Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2025 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Тептюка Є.П.

за участю секретаря Заруби Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатного колишнього члена подружжя.

Свої вимоги мотивувала тим, що 11 січня 1996 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , 28 січня 2004 року шлюб між ними було розірвано. 30 вересня 2004 року сторони повторно зареєстрували шлюб. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.11.2011 року шлюб між сторонами розірвано. З квітня 2010 року сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують.

05 жовтня 2006 року позивачеві встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок чого вона втратила працездатність. Пенсія позивача становить 8010 грн, якої не вистачає на лікування, позивачка має борги, неодноразово зверталася до відповідача за допомогою, але він її не надає. Відповідач є працездатним, живе в третьому шлюбі без реєстрації, дітей не має, має два автомобілі і частину будинку. Отже, він має змогу сплачувати кошти на її утримання.

Просить суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання її у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 06.11.2011 року.

Ухвалою судді від 12.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Конверт, який направлявся відповідачу повернувся до суду без вручення в зв`язку з відсутністю адресата.

На день ухвалення рішення, відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11 січня 1996 року укладено шлюб. 28 січня 2004 року шлюб між ними було розірвано, 30 вересня 2004 року сторони повторно зареєстрували шлюб. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.11.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Вказані обставини підтверджуються Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 11.01.1996 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 28.01.2004 року, свідоцтвом про одруження НОМЕР_3 від 30.09.2004 року, Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.11.2011 року.

Згідно довідки Черкаської МСЕК від 05.10.2006 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, в зв`язку із загальним захворювання, із зазначенням про можливість працювати в наявній професії з скороченим робочим днем чи додатковими вихідними днями.

Згідно виписок із історій хвороби ОСОБА_1 , остання з 1997 року перебуває на «Д» обліку в КЗ «ЧООД» неодноразово проходила лікування з діагнозом Мієлодисплатичний синдром.

З 2014 року позивачеві встановлений діагноз хронічний холецистит. В 2020 року встановлено діагноз набухаючи катаракта лівого ока, незріла катаракта правого ока. В 2021 році проходила лікування від КОВІД-19.

Статтею ст.76 Сімейного кодексу України передбачено право на утримання після розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Якщо на момент розірвання шлюбу жінці, чоловікові до досягнення встановленого законом пенсійного віку залишилося не більш як п`ять років, вона, він матимуть право на утримання після досягнення цього пенсійного віку, за умови, що у шлюбі вони спільно проживали не менш як десять років.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право колишньої дружини на утримання її чоловіком за наявності встановлених законом обставин.

Згідно із ч. ч. 3 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя після розірвання шлюбу можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги, і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

У правовій позиції Верховний суд (постанова від 13.04.2016 року справа № 6-3066цс15) зазначив, що за положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право та утримання аліменти має той із подружжя, який потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в ході розгляду справи, позивачу дійсно під час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем була встановлена ІІ група інвалідності, разом з тим, відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки Черкаської МСЕК від 05.10.2006 року, вбачається, що позивач не втратила працездатність, так як встановлено можливість працювати в наявній професії з скороченим робочим днем чи додатковими вихідними днями.

Також, досліджена судом медична документація ОСОБА_1 свідчить про те, що відповідач в період з 2009 року до 2013 року до лікарів не зверталася, після розлучення з відповідачем у 2011 році, звернулася за медичною допомогою та перебувала на стаціонарному лікуванні з 17.09.2013 року по 25.09.2013 року та в подальшому періодично проходила лікування.

Крім того, відповідно до медичного висновку КНП «Четвертий Черкаський міський центр «ПМСД» лише 19.11.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 частково не здатна до самообслуговування.

Отже, на думку суду, позивач не доводить ту обставину, що вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу.

Також позивачем не доведена та обставина, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу. Зазначені в позовній заяві обставини, щодо матеріального становища відповідача, щодо його можливості надавати матеріальну допомогу позивачеві, жодним доказ азом не доводяться, з клопотаннями про витребування будь-яких доказів позивач до суду не зверталася.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, в разі відмови в позові - на позивача.

Ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, то судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 75,77,79,80 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити повністю.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Є. П. Тептюк