Справа № 355/389/25
Провадження № 2/355/496/25
02 жовтня 2025 року Баришівський районний суд Київської області
у складі: головуючого-судді Чехова С.І.
за участю секретаря Котенко Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду селища Баришівка цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чередніченко Наталії Вікторівни до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Соснова» про визнання державного акту недійсним, скасування договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за життя померлий батько позивача ОСОБА_1 заповіт не складав, після його смерті відкрилась спадщина за законом у вигляді земельної частки (паю), що знаходиться на території Перемозької сільської ради Броварського (колишнього Баришівського) району Київської області в розмірі 3,67 умовних кадастрових гектарів. Сертифікат на право земельної частки (пай) серії КВ №0087612 був виданий Баришівською районною державною адміністрацією Київської області 12 вересня 1997 року. Після смерті батька позивач ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Звягельського районного нотаріального округу Житомирської області, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 квітня 2024 року.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась передала свої повноваження по справі адвокату Чередніченко Н.В..
Представник позивача ОСОБА_4 до судового засідання не з`явилась, однак повідомила про можливість розгляду справи за її відсутністю позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_5 до судового засідання не з`явилась була належно повідомлена про час, місце розгляду справи на 22 липня 2025 року о 10 годині 00 хвилин з довідки про причину повернення поштового конверта слід, що «адресат відсутній за вказаною адресою», далі повідомлялась через вед сайт Судової влади України на 30 вересня 2025 року о 14 годині 30 хвилин, на 02 жовтня 2025 року о 13 годині 30 хвилин, причини неявки не повідомила, яку слід вважати неповажною. Відзив стосовно заявлених позовних вимог надано не було.
Представник відповідача від приватного підприємства «Соснова» до судового засідання не з`явився був належно повідомлений про час, місце розгляду справи на 22 липня 2025 року о 10 годині на 30 вересня 2025 року о 14 годині 30 хвилин, на 02 жовтня 2025 року о 13 годині 30 хвилин, особливо представником підприємства були отримані поштові конверти з повістками про явку до суду, причини неявки повідомлено не було, яку слід вважати неповажною. Відзив стосовно заявлених позовних вимог надано не було.
Суд прийшов до такого висновку відповідно до п.п.3,4 ч.8, ч.11 ст.128 ЦПК України слід, що днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З таких підстав суд вирішив розглядати справу заочно.
Дослідивши матеріали справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливе задоволення заявлених позовних вимог, оскільки:
Відповідно до положень ч.1 ст. 2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
На підставі ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З копії паспорта слід, що позивач ОСОБА_1 є громадянином України.(том-1 а.с.10-11)
З копії свідоцтва про народження слід, що батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .(а.с.13)
З копії свідоцтва про смерть слід, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 35 років в селі Броники, Новоград-Волинського району, Житомирської області актова запис №39 .Місце державної реєстрації виконавчий комітет Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області.(том-1 а.с.14)
З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ №0087612 слід, що при житті ОСОБА_8 виданий сертифікат на земельну частку (пай) як члену КСП «Ядлівка» яка розташована на землях Перемогівської сільської ради, Баришівського району Київської області розміром 3.67 га , рішенням від 14 липня 197 року №278 Баришівської районної державної адміністрації.(том-1 а.с.18)
З копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі слід, що мається спадкова справа 72261173 , спадковий номер у нотаріуса 43/2024 спадкодавець ОСОБА_8 , спадкоємець ОСОБА_1 . Спадкове майно земельна частка (пай) КСП «Ядлівка» місце знаходження Перемогівська сільська рада Баришівського району Київської області розмір 3.67 га. (том-1 а.с.15-16)
З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 квітня 2024 року приватний нотаріус Звягельського районного нотаріального округу Житомирської області Плюйко В.П. посвідчив, що спадкоємцем на земельну частку пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Ядлівка» місце знаходження якого є Перемогівська сільська рада Баришівського району Київської області розміром 3.67 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належить спадкодавцю ОСОБА_8 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0087612 виданого Баришівською районною державною адміністрацією Київської області 12 вересня 1997 року є його донька ОСОБА_1 .(том-1 а.с.17)
З копії рішення від 26 квітня 2024 року №2654-55-08 Баришівської селищної ради Броварського району Київської області VIII скликання «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» на земельній частці (пай)№ НОМЕР_5 (рілля) площею 4.7225 га №1747 (сіножаті) площею 0,9863 га на території Перемозького старостинського округу Баришівської селищної ради Броварського району Київської області(за межами населеного пункту) ОСОБА_1 .(том-1 а.с.20-21)
З копії розпорядження від 24 травня 2017року № 236 виконуючого обов`язки голови адміністрації Гордієнко В.М. « Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок нерозподілених (невитребуваних) часток(паїв) в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для подальшої передачі земель в оренду, слід, що був наданий дозвіл фермерському господарству «Березняки» на виконання робіт з розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних нерозподілених (невитребуваних) часток (паїв) в натурі (на місцевості)ь загальною площею 94.92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Перемозької сільської ради Баришівського району київської області(за межами населеного пункту) згідно з додатком.(том-1 а.с.24-25)
Аналогічного листа було надано заступником селищного голови з питань діяльності виконавчих органів виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області Єгором Гарбуз.(том-1 а.с.27-28)
З копії листа №29-10-0.331-7166/2-24 від 29 липня 2024 року заступника начальника-начальник Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастроу у м. Києві та Київської області Андрія Єланського слід, що за інформацією відділу №8 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київської області, документи на підставі яких сформовано та зареєстровано земельні ділянки до 01 січня 2013 року, книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, державні акти на право власності/користування земельними ділянками та укладені договором оренди на земельні ділянки, які розташовані на території міста Києва, а також другі примірники правовстановлюючих документів на земельні ділянки не передавались та у відділі №8 відсутні.(том-1а.с.31-32)
З копії листа№29-10-0.222-7836/2-24 від 15 серпня 2024 року заступника директора-начальника управління інспекційного контролю департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради Олексія Коляденко слід, що згідно міського земельного кадастру державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯН №575732 12 жовтня 2010 року на ім`я ОСОБА_2 не реєструвався та не видався.(том-1а.с.37)
З копії відомості про право власності/право постійного користування згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно слід, що ОСОБА_2 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку управління Держкомзему у Баришівському районі 12 вересня 2010 року ЯН №575732 є власником земельної ділянки 4.7225 га, яка знаходиться в оренді Приватного підприємства «Соснова».( том-1 а.с.54-58)
Судом досліджено витребувані за клопотанням сторони позивача матеріали а саме:
Копію технічної документації із землеустрою, що встановлення меж земельної ділянок в натурі (на місцевості) Баришівської РДА Київської області нерозподілених та не витребуваних земельних часток(паїв) для подальшої передачі земель в оренду ФГ «Березняки» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Перемозької сільської ради Баришівського району Київської області.(том-1 а.с.117-250, том-2 а.с.1-115)
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Як передбачено ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права.
Право громадян на власність, як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства, закріплено в Конституції України, стаття 41 якої передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких е неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення - підлягають державній реєстрації.
Згідно ст.328 ЦК України слід, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
За ч.1ч.2 ст.373 ЦК України слід, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.
За ч.1 ст. 1218 ЦК України слід, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України слід, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно ч.1,ч.2,ч.3 ст.1225 ЦК України слід, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
За ч.1 ст. 1261 ЦК України слід, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Як слід з ч.1, ч.2 ст. 78. ЗК України , що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
За ч.13 ст. 79 ЗК України слід, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).
За ч.2 ст.90 ЗК України слід, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом.
Згідно до ст.125 ЗК України слід, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Як слід за ст. 126 ЗК України , що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Положеннями ч.3 ст.152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою актів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім і частини, крім випадку, передбаченого абзацом п`ятим цієї частини (абз.4 ч.5 ст.3 Закону). Згідно із ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації.
В ч.1 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить, зокрема, забезпечення проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав.
Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, серед іншого, встановлю відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряв документи на наявність підстав та проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймаче відповідні рішення; Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (ч.1 ст.11 Закону).
Відповідно п.п.1,2 ч. 3 ст. 26 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» слід, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
З постанови від 29 листопада 2023 року Великої палати Верховного Суду у справі №513/879/19 було вказано, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень підставою для внесення відомостей (записів) про речові права обтяжень речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей(записів) у цьому реєстрі, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, з якою зареєстроване право оренди про визнання відсутності права оренди. Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди.»
Отже, як було встановлено судом, що позивач ОСОБА_1 після смерті свого батька успадкувала його сертифікат на право на земельну часту(пай) яке видане Баришівською районною державною адміністрацією Київської області 12 вересня 1997 року, ділянка № НОМЕР_5 площа 4.7225 га. Під час оформлення спадкової земельної ділянки з розробки технічної документації стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 отримала право на цю земельну ділянку 2010 році в подальшому розпорядилась як своїм особистим майном. До судового засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась не повідомила суд про підстави отримання такого права, не зважаючи на існування власника який має право на цю земельну ділянку порушаючи його право на користування нею. Маються всі підстави задовольнити позовні вимоги представника позивача, оскільки дії відповідача є неправомірними.
Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже сплачений судовий збір стороною позивача повинен бути стягнути з сторони відповідача, оскільки позовні вимоги позивача були задоволені.
На підставі викладеного керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 89, 128, 141, 223, 229,263-265,280 ЦПК України. ст.ст. 15, 16, 181, 182, 328, 373, 1218, 1223, 1225,1261 ЦК України, ст.ст.78,79,90,125,126,152,155, ЗК України, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,-
Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чередніченко Наталії Вікторівни до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Соснова» про визнання державного акту недійсним, скасування договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди, задовольнити.
Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку від 12 вересня 2010 року серія ЯН №575732, виданий на ім`я ОСОБА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача , поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів, з дня його проголошення, шляхом направлення скарги через Баришівський районний суд.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 10 жовтня 2025 року.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов