Дата документу 21.10.2025 Справа № 322/1023/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1633/25 Головуючий у 1-й інстанції: Губанов Р.О.
Є.У.№ 322/1023/25 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Полякова О.З.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка є законним представником малолітньої ОСОБА_1 , на ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 11 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новомиколаївського районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа № 322/1023/25 за позовомОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування моральної шкоди. Позивачка просила визнати протироавною бездіяльність служби у справах дітей Новомиколаївської селищної ради, зобов`язати відповідача надати суду повний звіт про заходи, вжиті з метою захисту прав малолітньої ОСОБА_1 у спадкових та кримінальних провадженнях; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

Ухвалою суду від 09.07.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

10.07.2027 ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

Зазначала, що внаслідок відсутності дій з боку органу опіки щодо охорони спадкового майна виявлені факти його вивезення без згоди законного представника малолітньої та існує реальна загроза втрати майна.

Заявниця просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- урожай соняшника 2023 року з орієнтовної площі 56 га (частково СФГ «Артеміда», частково приватні паї);

- техніку (трактор МТЗ-82, обприскувач, зернозавантажувач новий модифікації, культиватор прополочний синього кольору, причіп, автомобілі),

- нерухомість складське приміщення,

- земельні ділянки, що входять до складу спадщини (акт постійного користування 43 га).

Також ОСОБА_2 просила встановити заборону на будь-які дії щодо розпорядження, відчуження або використання цього майна.

Цього ж дня від ОСОБА_2 надійшло клопотання, у якому заявниця просила уточнити перемет розгляду заяви як такої, що стосується вимоги про накладення арешту на спадкове майно, а не лише забезпечення доказів; вказати у резолютивній частині ухвали, що розгляд проводиться саме у частині арешту майна з метою запобігання його втрати, прихованню або відчуженню третіми особами.

У клопотанні ОСОБА_2 зазначила, що спадковим майном є: урожай 2023 року (близько 100 тонн соняшника з 56 га), сільськогосподарська техніка (зернозавантажувач, трактор МТЗ-82, культиватор, причіп, тощо), складське приміщення за адресою АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 43 га, на яку видано акт на постійне користування на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 11 липня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 як законного представника малолітньої ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 як законний представник малолітньої ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що оскаржуване рішення є обґрунтованим, а обраний позивачкою захід забезпечення позову не стосується предмету спору.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову належним чином не обґрунтована, заявник не довів наявності ризиків, які призведуть до невиконання або ускладнення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У пп.1,2 ч.1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Крім того, при забезпечені позову мають бути враховані та взяті до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Схожий за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не співвідноситься та не пов`язаний з предметом позову, не співмірний позовній вимозі і фактично не реалізує мету його вжиття.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

За обставинами справи, предметом позову у цій справі є неправомірність дій (бездіяльності) відповідача та відшкодування моральної шкоди.

В заяві про забезпечення позову позивачка просить накласти арешт на спадкове майно, щодо якого між сторонами у цій справі відсутній будь-який майновий спір і служба у справах дітей жодним чином не має будь-яких повноважень на розпорядження рухомим і нерухомим майном, що належало спадкодавцям і щодо якого між спадкоємцями існує спір.

Позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист у цій справі, або поновити порушені чи оспорювані права або інтереси, за захистом яких він звернулися.

У постанові від 13.01.2020 по справі № 922/2163/17 Верховний Суд вказав, що в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Зважаючи на те, що предметом позову у цій справі є визнання неправомірними дій (бездіяльності) посадових осіб відповідача та відшкодування моральної шкоди, спір є немайновим, суд першої інстанції обґрунтовано виснував, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не співвідноситься та не пов`язаний з предметом позову, не співмірний позовній вимозі і фактично не реалізує мету його вжиття.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Наявність спору про поділ спадкового майна між спадкоємцями батька та діда позивачки не є достатньою підставою для накладення арешту на спадкове майно у справі, де предметом позову є визнання неправомірними дій (бездіяльності) посадових осіб відповідача.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 , яка є законним представником малолітньої ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 11 липня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2025 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: М.С.Гончар

О.З. Поляков