Справа № 201/3590/25
Провадження № 2/201/2560/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

16 жовтня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого - судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Соборного районного суду міста Дніпра у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

25.03.2025р. АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 1-4).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 08.02.2021р., будучи клієнтом Банку, ОСОБА_1 уклала з банком кредитний договір A480CT70, щодо надання їй кредиту в розмірі 66 990 грн. строком на 40 місяців (тобто до 07.06.2024р.) зі сплатою процентів у розмірі 50,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн.

АТ «Акцент-банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши кредит відповідачці, проте відповідачка не сплачувала своєчасно грошові кошти за кредитом, в результаті чого станом на 25.03.2025р. утворилась заборгованість - 49 960,02 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки та яка складається з: 30 054,59 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; 19 905,43 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати у розмірі 2 422,40 грн.

Заяви учасників процесу по суті справи.

Відповідачка правом надання відзиву відповідно до ст. 178 ЦПК України не скористалася.

Рух справи.

Ухвалою судді Наумової О.С. від 01.05.2025р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 33).

У судові засідання призначені на 27.05.2025р., 26.08.2025р. та 16.10.2025р. представник позивача не з`явився. У позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 4).

Відповідачка ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 27.05.2025р., 26.08.2025р. та 16.10.2025р. не з`явилася, про дати та час слухання справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової кореспонденції на підтверджену адресу місця її реєстрації та оголошення про виклик особи, конверти, якими направлялась поштова кореспонденція повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання». Заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідачка, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 30.10.2017р. ОСОБА_1 звернулася до АТ «Акцент-банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим нею була підписана анкета-заява №б/н від 30.10.2017р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. З підписанням відповідної анкети-заяви, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з запропонованими їй для ознайомлення Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 6).

08.02.2021р. на підставі Заяви про надання послуги "Швидка готівка" №A480CT70 відповідачці надано кредит у розмірі 66 990 грн. строком на 36 місяців з 08.02.2021р. по 07.02.2024р. включно. Процентна ставка фіксована 50% на рік, розмір щомісячного платежу 3 641,79грн., загальна вартість кредиту становить 131 104,08 грн. (а.с. зворот 6-8).

Для підписання кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис.

Паспорт споживчого кредиту Швидка готівка також містить аналогічні умови, які викладені в заяві про надання послуги Швидка готівка і також підписаний електронним підписом.

Згідно з меморіальним ордером № TR.16645674.17251.1551 від 08.02.2021р. на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 66 990 грн. за призначенням платежу видача кредиту згідно договору №A480CT70 від 08.02.2021р. (а.с. 10).

Відповідачкою було порушено вимоги укладеного сторонами договору, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 25.03.2025р. існує заборгованість відповідачки перед позивачем у розмірі 49 960,02 грн., з яких: 30 054,59 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; 19 905,43 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками.

З виписки по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається користування відповідачкою кредитними коштами тривалий час, систематичне погашення боргу частинами (а.с. зворот 10-12).

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15.

Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, ураховуючи положення Розділу І Умов, договір, що укладається між банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі, але не виключно договорів банківського рахунку та про споживчий кредит.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно з паспортом споживчого кредиту та заявою про надання послуги, підпис ОСОБА_1 підтверджено простим електронним підписом за номером телефону НОМЕР_1 .

Згідно з меморіальним ордером № TR.16645674.17251.1551 від 08.02.2021р. на рахунок відповідачки було перераховано 66 990 грн. за призначенням платежу видача кредиту згідно договору №A480CT70 від 08.02.2021р.

Паспорт споживчого кредиту, який підписаний простим електронним підписом ОСОБА_1 та в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови та які узгоджені безпосередньо сторонами і використані при обрахунку спірної суми коштів.

Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно статей 526, 530, 536, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як вбачається з наданого АТ «Акцент-Банк» розрахунку заборгованості між банком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 25.03.2025р. існує заборгованість відповідачки перед позивачем становить у розмірі 49 960,02 грн., з яких: 30 054,59 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; 19 905,43 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками.

Відповідачка, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала жодних доказів на спростування поданого банком розрахунку заборгованості, в тому числі і таких, що підтверджували б сплату заборгованості в повному обсязі чи відсутність такої.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог АТ «Акцент-Банк».

Розподіл судових витрат.

Щодо судового збору.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 422,40 грн., сплата яких підтверджена платіжним дорученням, яке наявне в матеріалах справи (а.с. 27).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» () заборгованість за кредитним договором №A480CT70 від 08.02.2021р. станом на 25.03.2025р. у розмірі 49 960 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» () судові витрати у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Копії цього рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 20 жовтня 2025 року.

Суддя Наумова О.С.