Провадження № 2-з/643/78/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Тимош О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Позивач АТ «Райффайзен Банк» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача достроково заборгованість за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-116745981 від 01.12.2021 у сумі 171 917,69 грн.

Одночасно з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно належне відповідачу ОСОБА_1 а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Харкова від 19.09.2025 справу направлено за підсудністю до Салтівського районного суду міста Харкова.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Харкова від 19.09.2025 заяву про забезпечення позову по цій цивільній справі направлено за підсудністю до Салтівського районного суду міста Харкова.

17.10.2025 цивільна справа та заява про забезпечення позову надійшли до Салтівського районного суду міста Харкова та були автоматично розподілені на суддю Тимош О. М.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що банк і відповідач уклали заяву договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-116745981 від 01.12.2021, відповідно до яких банк видав відповідачу кредит у сумі 152 983,17 грн до 01.10.2028 під 36,9% річних. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти, проте позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення заборгованості відповідно до графіку погашення кредиту, тому станом на 29.07.2025 заборгованість відповідача становить 171 917,69 грн. Банк звернувся до суду для захисту своїх прав із позовом про стягнення заборгованості. Згідно з Інформаційною довідкою від 04.09.2025 №951276286 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відповідачу належить на праві приватної власності нерухоме майно: квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач просив накласти арешт на квартиру, вважає такий спосіб забезпечення позову адекватним способом запобіганню можливим порушенням майнових прав чи позовних вимог та недопущення відчуження майна з метою подальшого приховання та унеможливлення його реалізації. Вважали застосування зустрічного забезпечення недоцільним.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про таке.

Згідно зі ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову.

Одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно, як це закріплено приписами п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

У позовній заяві позивач зазначив, що між ним та відповідачем виникли договірні відносини, внаслідок невиконання яких у ОСОБА_1 виникла заборгованість у сумі 171 917,69 грн. Позивач направляв відповідачу вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань, однак останній заборгованість не погасив. Позивач вважає, що процес відчуження нерухомого майна з метою його приховування від звернення стягнення кредитора на підставі судового рішення не є розтягнутим у часі, а здійснюється в Україні дуже швидко шляхом оформлення відповідного правочину та його нотаріального посвідчення. Застосування запропонованого заходу забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів відповідача.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявником не надано обґрунтування того, яким чином незабезпечення позову може реально утруднить або унеможливіть виконання рішення про стягнення коштів.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами існує спір щодо стягнення коштів за кредитним договором в сумі 171 917,69 грн.

З інформаційної довідки №951276286 від 02.08.2021 вбачається, що ОСОБА_1 з 13.10.1995 належить право власності на: 63/200 часток квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності №5А-95-54914 від 13.10.1995; квартиру АДРЕСА_3 .

Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 має намір відчужити належну йому квартиру, суду не надано. З матеріалів справи вбачається, що відповідач має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , власником частини якої є відповідач.

Суд вважає, що ціна позову не є співмірною заходам забезпечення позову, які просить вжити позивач, а саме накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (двокімнатна, загальною площею 44,4 кв. м, житловою площею 30,1 кв. м), оскільки вартість квартири значно перевищує розмір суми, яку просить стягнути позивач.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-153,260,261,353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Акціонерному товариству «Райффайзен Банк» у забезпеченні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Суддя О.М.Тимош