Номер провадження: 22-ц/813/3027/25
Справа № 504/1320/23
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі: Узун Н.Д.,

переглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та сервіс», в інтересах якого діє адвокат Новак Роман Геннадійович, на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу по справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа по справі №504/1320/23 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 серпня 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та сервіс» (-далі ТОВ «Тепло та сервіс» ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Тепло та сервіс» заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 4 198,90 грн, інфляційні витрати у розмірі 872,53 грн, 3% річних у розмірі 150,18 грн, суму сплаченого судового збору у розмірі 2 684 грн. ОСОБА_1 вказує, що на час ухвалення вищезазначеного заочного рішення він повністю погасив заборгованість.

20 травня 2024 року під час розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, протокольною ухвалою суд першої інстанції зобов`язав ТОВ «Тепло та сервіс» провести розрахунок та виготовити акт звірки щодо сплати заборгованості ОСОБА_1 ..

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року застосовано до ТОВ «Тепло та сервіс» штраф. Стягнуто з ТОВ «Тепло та сервіс» на користь Державної судової адміністрації України штраф в розмірі 908,40 грн. Роз`яснено, що застосування заходів процесуального примусу не звільняє від виконання обов`язків, встановлених ЦПК України.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду, представник «Тепло та сервіс» звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Учасники справи в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать довідки про доставку судових повісток-повідомлень до електронного кабінету Електронного суду (а.с. 45-48).

Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених про дату і час судового засідання учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (п. п. 2, 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Так, ч. 2 ст. 43 ЦПК України визначено обов`язки учасників справи, які зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строк, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ч. 3 ст. 43 ЦПК України передбачено, що у випадку невиконання учасником справи його обов`язків, суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Частиною 2 статті 44 ЦПК України визначений перелік дій сторони, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами, зокрема, вчинення аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина 4 статті 44 ЦПК України).

Під зловживанням цивільними процесуальними правами слід розуміти певні дії однієї зі сторін спору, що спрямовані на затягування строків розгляду справи, на спричинення додаткових необов`язкових, виходячи з матеріалів справи, витрат сторони, на вчинення стороною позасудових дій, які фактично свідчать про визнання позовних вимог, та/ або інших дій, що передбачені законом та/ або є такими, що на розсуд суду мають на меті створення перешкод здійсненню належного судочинства у конкретному спорі, тим самим перешкоджаючи доступу сторони до правосуддя та реалізації права на справедливий суд.

Згідно статті 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 144 ЦПК України, одним із заходів процесуального примусу є штраф.

Згідно статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що 20 травня 2024 року під час розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в судовому засіданні, за участі представника ТОВ «Тепло та сервіс», суд першої інстанції протокольною ухвалою зобов`язав ТОВ «Тепло та сервіс» провести розрахунок та виготовити акт звірки щодо сплати заборгованості ОСОБА_1 (а.с. 6-9).

Накладаючи на позивача ТОВ «Тепло та сервіс» заходи процесуального примусу у виді накладення штрафу у розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,40 грн, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Тепло та сервіс» не виконав обов`язок покладений судом щодо надання доказів, а саме обов`язок провести розрахунок та виготовити акт звірки щодо сплати заборгованості ОСОБА_1 ..

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами, яке проявилось в даному випадку в бездіяльності, що перешкоджає судочинству та неподання доказів, які витребовувались судом та неповідомлені суд про неможливість подати такі докази, тому висновок щодо застосування до ТОВ «Тепло та сервіс» заходів процесуального примусу у виді штрафу, є законним та обґрунтованим.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Тепло та сервіс» суд першої інстанції не встановив строку, протягом якого представник позивача зобов`язаний був провести розрахунок, виготовити акт звірки щодо сплати заборгованості ОСОБА_1 , та надати такі докази суду.

Однак дані твердження не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки як встановлено матеріалами справи, суд першої інстанції зобов`язав ТОВ «Тепло та сервіс» провести розрахунок та виготовити акт звірки щодо сплати заборгованості ОСОБА_1 в судовому засіданні 20 травня 2024 року.

Суд оголосив по справі перерву до 28 травня 2024 року на 14:30 годину (а.с. 6-10).

28 травня 2024 року від представника ТОВ «Тепло та сервіс» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із чим розгляд справи відкладено на 12 вересня 2024 року (а.с. 11-13).

12 вересня 2024 року судове засідання не відбулось, у зв`язку із неявкою заявника, розгляд справи відкладено на 21 жовтня 2024 року (а.с. 14).

21 жовтня 2024 року в судовому засіданні представник ТОВ «Тепло та сервіс» зазначив, що він довів до керівництва та бухгалтера інформацію про те, що слід провести розрахунок, виготовити акт звірки щодо сплати заборгованості ОСОБА_1 , та надати таку інформацію суду, однак цього зроблено не було, даних документів в нього немає, тому просив суд розглядати справу за наявними в матеріалах справи документами.

ОСОБА_1 зазначив, що витребуванні судом відомості є суттєвими, вони можуть підтвердити, що немає заборгованості на момент винесення рішення та без цих відомостей не можливо розглянути справу (а.с. 16).

Отже, ТОВ «Тепло та сервіс» мало достатньо часу провести розрахунок, виготовити акт звірки щодо сплати заборгованості ОСОБА_1 , при цьому протягом шести місяців не виконали обов`язок встановлений судом, при цьому не повідомили суду про наявність поважних причин не подання таких доказів, не заявляли клопотань про надання додаткового часу для надання витребуваних доказів.

На підставі вищевикладеного, з метою спонукання учасників справи до добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого та законного висновку про застосування до ТОВ «Тепло та сервіс» заходів процесуального примусу у виді штрафу, за бездіяльність, що перешкоджає судочинству та неподання доказів, які витребовувались судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає, що доводи наведені у апеляційній скарзі суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, та фактично зводяться до незгоди із мотивами судового рішення, у зв`язку з чим, на підставі положень ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 6 ст. 148 ЦПК України суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Тому, позивач ТОВ «Тепло та сервіс» не позбавлений права звернутись до суду першої інстанції із клопотанням про скасування ухвали про стягнення штрафу, в разі надання витребуваних судом доказів, та доказів поважності причин невиконання обов`язку, покладеного судом.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепло та сервіс», в інтересах якого діє адвокат Новак Роман Геннадійович залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 13 жовтня 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда