Справа № 752/3010/25
Провадження №: 2/752/4103/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Митрофанової А.О.,

при секретарі судового засідання Осадчук А.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві Державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та вихованні дитини, визначення способу участі батька у вихованні дитини,

У С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві Державної адміністрації, в якому просив не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, визначити такі способи участі у спілкуванні та вихованні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

1) на час перебування дитини з матір`ю у Чеській Республіці або в будь якій іншій країні: безперешкодного, необмеженого спілкування ОСОБА_1 з їхнім сином - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засобами телефонного та електронного зв`язку, якими користується дитина, з урахуванням її розпорядку дня та зайнятості (дотримання графіку навчання і тренувань);

2) у випадку приїзду та перебування ОСОБА_1 за місцем тимчасового проживання дитини на території Чеської Республіки або в іншій будь-якій країні встановити зустрічі ОСОБА_1 з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням розпорядку дня, зайнятості (дотримання графіку навчання та тренувань) шляхом побачень батька з дитиною за місцем проживання дитини, за місцем проживання ОСОБА_1 в країні перебування ОСОБА_5 та в парках, скверах, розважальних закладах, на спортивних майданчиках та інших об`єктах дитячої інфраструктури без присутності матері;

3) встановити побачення ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері ОСОБА_4 , у літній період (з червня по серпень включно) щорічно протягом місяця та один тиждень під час зимових канікул, з метою спільного відпочинку, оздоровлення та проведення дозвілля разом, з попереднім узгодженням з матір`ю ОСОБА_4 не пізніше ніж за п`ятнадцять календарних днів про місце такого відпочинку (дозвілля), з урахуванням стану здоров`я дитини та зайнятості в гуртках;

4) побачення з дитиною у день її народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 кожного року або на протязі тижня після 09 жовтня з 15:00 години до 18:00 години за місцем проживання дитини, з урахуванням режиму дня та за згодою дитини;

5) кожний парний рік проведення з дитиною часу для святкування новорічних та різдвяних свят, Великодня протягом двох діб, за місцем проживання або перебування батька без присутності матері, за згодою дитини, після досягнення дитиною 10 років і до досягнення нею 14 років;

6) у разі повернення ОСОБА_4 із сином ОСОБА_5 на територію України, встановити додатково побачення ОСОБА_1 із сином ОСОБА_5 кожну суботу місяця з 9-00 годин по 18-00 годин, та кожну середу з 19-00 до 21-00 годин, та зобов?язати ОСОБА_4 повідомляти ОСОБА_1 про приїзд її разом із сином ОСОБА_5 на територію України.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що він та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2024 року. У шлюбі народилася дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 17.02.2023 року. Дитина та відповідачка зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . В березні 2022 року відповідачка разом із сином ОСОБА_5 виїхали до Чеської Республіки, де і на сьогоднішній день мешкають за адресою: АДРЕСА_2 .

З того часу позивач бачився із сином в Закарпатській області, куди приїжджала відповідачка разом із сином. з 25.12.2022р. по 08.01.2023р., з 17.07. по 28.08.2023р. та з 21.12.2023р. по 08.01.2024р. До цього моменту відповідачка не чинила перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Коли позивач отримав змогу виїжджати за кордон, так як він є інвалідом ІІ групи, відповідно до Довідки ВЛК від 19.12.2023р. визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, про що є відмітка в Військовому квитку серія НОМЕР_2 , він поїхав у Чехію на побачення з дитиною. Перебуваючи у Чеській Республіці з 21.08. по 04.09.2024р. позивач ще міг спілкуватися та бачитися з дитиною, хоч вже і були причини щоб відмовити позивачу у побаченнях, дитину під різними приводами відвозили то до родичів, то до друзів в інші населені пункти, так щоб тільки позивач не міг змоги провести час із сином. Після того, як позивач повернувся в Україну, 04.09.2024р., відповідачка почала не брати слухавку від нього, не погоджувалась надати слухавку дитині та різними способами уникати позивача з метою перешкодити спілкуванню між позивачем та їх сином. Зрозумівши, що відбувається повне перешкоджання позивачу у спілкуванні та вихованні з дитиною, позивач приїздить у Чеську Республіку 02.01. 2025р., де перебував до 06.01.2025р. Позивач хотів побачити сина, привітати його з Новим Роком, та провести з ним деякий час. Але відповідачка слухавку не взяла, приїхавши за адресою, де мешкають відповідачка разом із сином та іншими родичами в Чехії, йому не відкрили двері та не дозволили побачитися з дитиною. Позивач вимушений був викликати поліцію Чеської Республіки, якій він

повідомив, що приїхав з України для побачення із своїм сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але його колишня дружина не відповідає на дзвінки, відмовляється розмовляти з ним без пояснення причин, не дозволяє спілкування з сином, і він хоче переконатися чи все добре із його сином. Поліція Чеської Республіки у своїй відповіді «Офіційний протокол» від 13.01.2025р., порекомендувала позивачу звернутися до суду. В зв?язку із тим, що позивач спілкувався із поліцією Чеської Республіки по електронному перекладачу, поліцією не все правильно було зрозуміло. Твердження поліції, що зі слів позивача було зазначено, що його колишній дружині після розірвання шлюбу було надано право опіки над їх сином, не відповідає дійсності. Жодних будь-яких рішень судів не існує щодо права опіки над ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ні зі сторони позивача, ні зі сторони відповідача таких заяв не подавалося. Таким чином, в період з 02.01. по 06.01.2025р., перебуваючи в Чеській Республіці, позивач не мав змоги побачитися та поспілкуватися зі своїм сином - ОСОБА_5 , так як йому перешкоджала відповідачка. З того часу і по сьогоднішній день, відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні позивача із сином, не відповідає на дзвінки, та не дозволяє сину розмовляти з позивачем.

З урахуванням зазначеного, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2025 для розгляду цивільної справи №752/3010/25 визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанову А.О.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 рокувідкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

05.03.2025 на адресу суду від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_4 жодними своїми діями не перешкоджала спілкуванню сина з батьком.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має власний телефон. На даний момент у дитини триває навчальний процес, під час якого, що було обговорено з батьком, дитина може користуватись телефоном виключно на вихідних. Зазначені правила дозволяють дитині краще концентруватись на навчанні, не відволікаючись на телефон. На вихідних, коли телефон знаходився в дитини, позивач постійно спілкувався з дитиною з урахування бажання та настрою останньої. Після однієї із останніх таких розмов дитина була настільки пригніченою, що мати була вимушена звернутись за допомогою до психолога, щоб привести емоційний стан дитини до стабільного. На даний момент робота дитини з психологом досі триває. Таким чином, ОСОБА_4 не чинила жодних перешкод позивачеві у вихованні сина та спілкування з ним, зворотнє не підтверджено позивачем належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами. З квітня до серпня 2024 року позивач перестав цікавитись життям дитини та підтримувати з ним зв`язок. З лютого 2024 року після конфлікту, який відбувся протягом новорічних свят з позивачем, відповідачка була змушена звернутись по допомогу до психолога, оскільки перебувала у важкому емоційному стані. Психолог протягом трьох місяців працювала над психологічним станом відповідачки з метою усунення наслідків психологічного насильства чоловіка, яке тривало протягом всього їх подружнього життя. Прибувши до Чеської Республіки, позивач продовжив поводитись агресивно та намагався силою проникнути до житла відповідачки. При цьому, протягом часу перебування за кордоном позивач безперешкодно спілкувався та проводив час із сином. Перед від`їздом позивача до України відповідачка попросила його завчасно проговорити із сином про свій від`їзд, щоб не завдати йому травми перед початком навчального року. Однак позивач, ігноруючи прохання відповідачки та інтереси сина, умисно в перший день навчання повідомив дитину про свій від`їзд, що викликало в дитини стан емоційного пригнічення та він довго не міг зосередитись через це на навчальному процесі. Прибувши до Чеської Республіки, позивач намагався силою проникнути до житла відповідачки. При цьому, протягом часу перебування за кордоном позивач безперешкодно спілкувався та проводив час із сином. 03 січня 2025 року, відповідачка повідомила сина проте, що батько перебуває в Празі та він може з ним зустрітись. Однак ОСОБА_6 протягом наступних днів не виявив бажання побачитися з батьком. У понеділок 06 січня 2025 року позивач очікував дитину після уроків біля його навчального закладу та почав скаржитись йому, що мати, начебто, забороняє їм бачитись та він зробить все, щоб син жив з ним. Відповідачка з цього приводу зробила зауваження позивачеві та повідомила, що введення в оману сина та маніпулювання його емоціями є неприпустимим. Після від`їзду позивача спілкування з дитиною продовжилось, в основному, по вихідних днях. Під час однієї з розмов позивач переконував сина, що батьки розлучились не по-справжньому та він скоро проживатиме з ним, а також наголосив, що якби мати не підписала у відповідь документ про розлучення, тоді вони жили б разом. Після цієї розмови дитина почала вдарятись головою об шафу, не могла стримати біль та розпач від отриманої інформації. Відповідачці тривалий час не вдавалось заспокоїти дитину, відтак було прийнято рішення про звернення до психолога. Наразі робота психолога з дитиною продовжується, оскільки потребується значний час для налагодження психоемоційного стану дитини. У нещодавній розмові з дитиною у лютому 2025 року позивач висунув претензію, що дитина не відповідає на дзвінки з посиланням на те, що мама забороняє. Однак ОСОБА_6 заперечив та зазначив, що протягом двох тижнів хворів, тому не мав сил на розмови, однак позивач продовжив тиснути на дитину, наголошуючи на тому, що це усе через заборону матері. Дитина кілька разів наголосила на те, що на вихідних телефон завжди у нього і мама забирає телефон лише протягом навчального тижня, і так у всіх інших дітей у класі.

Відповідачка важає, що спілкування позивача із сином завдає останньому непоправної психологічної шкоди, перешкоджає формуванню стійкого та благонадійного середовища для дитини, з огляду на що суперечить принципу забезпечення якнайкращих інтересів дитини. Натомість, мати - ОСОБА_4 діє в найкращих інтересах дитини та піклується про її психологічний стан.

Відповідачка наголошує на тому, що не чинить і не чинитиме перешкод у спілкуванні батька з дитиною, однак таке спілкування не повинно завдавати шкоди психоемоційному стану сина. Крім того зазначає, що запропонований позивачем графік не містить чітких часових рамок, що сприятиме зловживанню ним правами. Позивач просить безперешкодне та необмежене спілкування з сином, а також необмежені будь-якими часовими рамками зустрічі.

З урахуванням викладеного, відповідачка просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

12.03.2025 року від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій заперечили щодо обґрунтувань, викладених у відзиві на позовну заяву.

18.03.2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких наполягали на відмові у задоволенні позовних вимог.

25.04.2025 року від Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації надійшов письмовий висновок від 21.04.2025 №100-5334 про доцільність визначення позивачу способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року, занесеної до протоколу судового засідання, закрито підготовче засідання, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні.

Позивач та представник позивача у в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі та просила суд відмовити у їх задоволенні, з огляду на обставини, що викладені у поданому до суду відзиві на позовну заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору за викликом у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, направили клопотання про розгляд справи у відсутність представника.

У відповідності до вимог частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно приписів пункту 1 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на викладене, суд уважав за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи, що не з`явились.

Заслухавши пояснення з`явившихся учасників справи та їх представників, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що з 04 лютого 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про народження № 1374 від 18 жовтня 2016 року, про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , видане повторно 17 лютого 2016 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 20).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірваний (а.с. 16-17).

Дитина, після розірвання шлюбу залишилась проживати з матір`ю, дана обставина сторонами не заперечувалась.

З березня 2022 року ОСОБА_5 проживає з матір`ю в Чеській Республіці, де відвідує навчальний заклад.

Позивач, звернувшись до суду із позовом про зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, покликається на те, що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. Батько позбавлений можливості спілкуватись із своєю дитиною, оскільки матір чинить перешкоди у такому спілкуванні.

Відповідач, заперечуючи проти позову в частині усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, стверджує, що жодних перешкод у спілкуванні батька з сином нею не чинилося. Щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні батька з сином заперечувала, при цьому зазначила, що необхідно врахувати звичний для дитини графік.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частиною першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №189/68/20.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

У §54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Таким чином, при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й передусім повинні бути визначені інтереси дитини, а вже тільки потім - права її батьків.

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №189/68/20 (провадження № 61-16244св21), від 08 лютого 2023 року у справі № 334/1202/20 (провадження № 61-7951св22), від 15 серпня 2023 року у справі № 759/4170/20 (провадження № 61-3420св23).

Верховний Суд у постанові від 15 березня 2023 року у справі № 577/3878/21 (провадження № 61-8759св22) зазначив, що «апеляційний суд погодився з рішенням суду в частині зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною. Апеляційний суд зазначив, що наслідки особистого конфлікту між батьками негативно впливають на дитину та не сприяють якнайкращому задоволенню її інтересам, які мають пріоритет над інтересами батьків. Натомість існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з дитиною, тож зобов`язання матері не чинити відповідні перешкоди батьку дитини, визначене судовим рішенням, сприятиме розумінню того, що права кожного з батьків є рівними. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з таким висновком судів, адже такий спосіб участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам дитини, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини».

Згідно з статтею 19 СК України при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо роз`яснення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до висновку Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації від 21.04.2025 року № 100-5334, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 2012 року по 2024 рік. Мають спільного малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько, ОСОБА_1 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 27.02.2025 року за вищевказаною адресою працівником Служби проведено обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_5 та з?ясовано, що житло складається з однієї кімнати. Батько проживає один. Займає кімнату на підставі ордеру на право заняття житлового приміщення у сімейному гуртожитку тимчасового проживання, виданого на підставі рішення ЖБК ГУМВС України в м. Києві від 26.01.2015 № 1, та договору № 173 від 08.08.2013 про право користування жилою площею та споживання комунальних послуг в гуртожитку. У приміщенні чисто та охайно, наявна побутова техніка та меблі. Для малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виділено окреме спальне місце у кімнаті. У кімнаті наявний стіл для занять, шафа-купе, ліжко, книжкова шафа. Умови для проживання дитини створено, проте дитина в помешканні не проживає. Відповідно до інформації Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб від 06.03.2025 № 100/06/25-337, фахівцями центру 27.02.2025 здійснено візит за адресою проживання батька та складено акт оцінки потреб сім?ї/особи. ОСОБА_1 проживає в кімнаті у гуртожитку, де є шафа для одягу, окреме спальне місце для дитини, столик для навчальних занять. У кімнаті чисто, прибрано. Зі спостережень фахівців центру, створені належні умови для проживання дитини та її розвитку. Зі слів ОСОБА_1 , він має малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір?ю, ОСОБА_4 , за кордоном, а саме в місті Прага, Чеська Республіка. ОСОБА_1 повідомив, що він бажає приймати участь у вихованні сина, але його колишня дружина, ОСОБА_4 , перешкоджає йому спілкуватися та зустрічатися з дитиною. Слід зазначити, що ОСОБА_1 під час спілкування з фахівцями центру поводився спокійно, в змозі контролювати свою поведінку. Зі спостережень фахівців центру, ОСОБА_1 здатний задовольняти потреби малолітньої дитини, його батьківський потенціал належний. ОСОБА_1 працював в поліції. Наразі має інвалідність ІІ групи, отримує пенсію та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій. ОСОБА_1 , відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 19.12.2023 та військового квитка, не придатний до військової служби та виключений з військового ліку. Батько надав квитанції про перерахування коштів на утримання дитини в жовтні-грудні 2024 року, та в лютому 2025 року. ОСОБА_1 надав також підтверджуючі документи, з яких вбачається, що на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Мати, ОСОБА_4 , разом з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_5 , 2016 р.н., з березня 2022 року, після повномасштабного вторгнення рф в Україну, та по сьогоднішній день проживають в Чеській Республіці за адресою: АДРЕСА_3 . 3 відзиву ОСОБА_4 вбачається, що вона працює викладачем в університеті. Також ОСОБА_4 надала характеристику від 20.02.2025, згідно з якою вона є кандидатом філологічних наук, доцентом кафедри теорії і практики перекладу з англійської мови Київського національного лінгвістичного університету. Є автором понад 50 наукових праць у вітчизняних та закордонних виданнях, активно бере участь у наукових конференціях, воркшопах, стажуваннях та міжнародних проектах. Попри складні умови війни ОСОБА_4 продовжує працювати зі студентами в онлайн-форматі. Її професійна діяльність відрізняється відданістю викладацькій справі, відповідальністю та прагненням до підвищення якості вищої освіти в Україні.

Малолітній ОСОБА_5 , 2016 р.н., навчається у 2 класі, відвідує танцювальну студію, басейн, флурбол і уроки етики. Згідно з довідкою зі школи від 14.03.2025, виданою магістром ОСОБА_7 , ОСОБА_8 навчається в класі вже другий рік. Він завжди приходить до школи вчасно, добре підготовлений і забезпечений всім необхідним. Успішно засвоює навчальний матеріал, виявляє зацікавленість у предметах та досяг значного прогресу у вивченні мови. Доброзичливий, має хороші стосунки з однокласниками. Співпраця з родиною на високому рівні. У позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що матір чинить перешкоди у спілкування з малолітнім ОСОБА_5 , 2016 р.н. На підтвердження надає офіційний протокол поліції Чеської республіки від 13.01.2025, з якого вбачається, що 03.01.2025 ОСОБА_1 прибув за місцем проживання сина, щоб зустрітися з ним, але сестра матері, ОСОБА_9 , не впустила його до квартири, оскільки матері дитини на той час не було. У відзиві на позовну заяву батька ОСОБА_4 зазначає, що не перешкоджає батьку спілкуватись з сином. Син має особистий телефон та спілкується з батьком засобами інтернет-зв?язку у вихідні дні, що погоджено між батьками. Проте, ОСОБА_1 тривалий час не цікавився життям дитини, не виконував обов?язків з утримання дитини, а також чинить психологічне насилля відносно неї та дитини, заохочує інтерес сина до агресивних комп?ютерних ігор та маніпулює дитиною, налаштовуючи його проти матері. На підтвердження ОСОБА_4 долучила до відзиву скріншоти журналу дзвінків та переписки дитини з батьком, а також психологічний висновок від 03.03.2025, складений психологом ОСОБА_10 . Питання про доцільність визначення ОСОБА_1 способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_5 , 2016 р.н., розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації 02.04.2025 (протокол № 6).

На засіданні комісії були присутні: батько - ОСОБА_1 , та його представник - адвокат Карпенко Марина Михайлівна, представник матері - адвокат Дубчак Леся Сергіївна, які надали пояснення та відповіли на запитання членів комісії. Комісією встановлено, що останній раз батько спілкувався з сином особисто у січні 2025 року протягом декількох хвилин. Також з пояснень обох сторін вбачається, що психологом ОСОБА_10 не залучено батька, ОСОБА_1 , до консультацій з метою з?ясування особливостей дитячо-батьківських відносин. Надані рекомендації складені на підставі бесіди з матір?ю та в результаті спостережень за дитиною та особливостями її взаємодії з матір?ю, проте не проведена бесіда з батьком і не досліджені особливості взаємодії дитини з батьком. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХII передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції окреслено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до стаття 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов?язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. На сьогодні посадовими особами Служби встановлено, що малолітній ОСОБА_5 , 2016 р.н., разом з матір?ю, ОСОБА_4 , у зв?язку з воєнним станом в Україні проживають в Чеській Республіці. В умовах військової агресії рф проти України пріоритетом є захист життя та здоров?я дітей. У той же час Службою встановлено, що батько, ОСОБА_1 , має належні умови проживання, батьківський потенціал, здатний задовольнити потреби дитини, має стабільний дохід. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити ОСОБА_1 наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : спілкування засобами телефонного та електронного зв?язку двічі на тиждень: субота з 19:00 до 19:30, неділя з 19:00 до 19:30 за київським часом; під час перебування батька за кордоном спілкування з сином рекреаційних зонах і місцях дитячого відпочинку та дозвілля, без присутності матері: один будній день тижня з 18:00 до 20:00, один вихідний день тижня з 10:00 до 13:00. Батько попереджає матір про свій приїзд до країни перебування дитини не пізніше, ніж за тиждень. Батько забирає та повертає дитину за місцем її фактичного проживання з матір?ю; щороку під час літніх канікул дитина проводить з батьком 14 днів за місцем проживання чи відпочинку батька без присутності матері. Батько погоджує з матір?ю місце та час відпочинку, не пізніше, ніж за 15 календарних днів; щороку під час зимових канікул дитина проводить з батьком 7 днів за місцем проживання чи відпочинку батька без присутності матері. Батько погоджує з матір?ю місце та час відпочинку, не пізніше, ніж за 15 календарних Днів; побачення з дитиною у день його народження (09 жовтня), або протягом тижня після ІНФОРМАЦІЯ_2, з 15:00 до 18:00, за місцем проживання дитини, з урахуванням режиму дня та за згодою дитини; у разі повернення ОСОБА_11 з сином в Україну, встановити додатково побачення кожну суботу місяця з 09:00 до 18:00, та кожну середу з 18:00 до 20:00. Мати попереджає батька про свій приїзд з дитиною до України не пізніше, ніж за тиждень.

Суд частково погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є обґрунтованим та таким, що узгоджується з наявними у справі доказами.

Суд, визначаючи спосіб та порядок участі у спілкуванні та вихованні дітей, враховує, що батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з сином, враховуючи його бажання приймати участь у вихованні сина.

Матір, яка проживає разом з сином, не має права перешкоджати батькові спілкуватися з ним та брати участь у його вихованні, адже судом не встановлено, що таке спілкування має виключно негативний вплив на нормальний розвиток дитини чи в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів останнього.

До того ж, суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність відносно малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом.

На обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини. Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини. Наявність між сторонами спорів, не повинно впливати на реалізацію права та на виконання обов`язку щодо батьківського спілкування та виховання дитини. Взаємовідносини між батьками дитини не мають відображатися на дитині, дитина не може бути заручником тих чи інших непорозумінь. Дитина має знати батька та матір, має право любити їх, спілкуватися з ними без обмеження.

Враховуючи ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, режим дня, поведінку кожного з батьків, бажання дитини спілкуватись із батьком, суд прийшов до висновку, що необхідно визначити такі способи участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :

- спілкування засобами телефонного та електронного зв?язку двічі на тиждень: субота з 19:00 до 19:30 години, неділя з 19:00 до 19:30 години за київським часом;

- під час перебування батька ОСОБА_1 за кордоном (місцем перебування дитини) за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_4 спілкування з сином в рекреаційних зонах і місцях дитячого відпочинку та дозвілля, без присутності матері: один будній день тижня з 18:00 до 20:00, один вихідний день тижня з 10:00 до 15:00;

- батько ОСОБА_1 попереджає матір ОСОБА_4 про свій приїзд до країни перебування дитини не пізніше, ніж за тиждень;

- у визначені дні батько ОСОБА_1 забирає та повертає дитину за місцем її фактичного проживання з матір?ю;

- щороку за попередньою домовленістю з матір`ю та згодою дитини під час літніх канікул дитина проводить з батьком 14 днів за місцем проживання чи відпочинку батька ОСОБА_1 без присутності матері;

- батько ОСОБА_1 погоджує з матір?ю місце та час відпочинку не пізніше, ніж за 15 календарних днів;

- щороку під час зимових канікул за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_4 та згодою дитини проводить з батьком 7 днів за місцем проживання чи відпочинку батька без присутності матері;

- батько ОСОБА_1 погоджує з матір?ю ОСОБА_4 місце та час відпочинку не пізніше, ніж за 15 календарних днів;

- побачення батька ОСОБА_1 з дитиною у день його народження ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), або протягом тижня після ІНФОРМАЦІЯ_2, з 15:00 до 18:00 години, за місцем проживання дитини, з урахуванням режиму дня, дотримання графіку навчання і тренувань та за згодою дитини;

- у разі повернення ОСОБА_4 з сином в Україну, встановити додатково побачення кожну суботу місяця з 09:00 до 18:00, побачення у будні дні за попередньою домовленістю з матір`ю, з урахуванням режиму дня, дотримання графіку навчання і тренувань та за згодою дитини;

- мати ОСОБА_4 попереджає батька ОСОБА_1 про свій приїзд з дитиною до України не пізніше ніж за тиждень;

- зобов`язати кожного з батьків повідомляти іншого з батьків про зміну місця проживання та/або перебування, зміну місця навчання, зміну номеру телефону дитини.

Суд вважає, що такий спосіб участі батька у вихованні дитини буде якнайкраще відповідати інтересам дитини та забезпечить потребу сина у спілкуванні із батьком, а тому у задоволенні позову в іншій частині необхідно відмовити.

Що стосується позовних вимог щодо зобов`язання ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд зазначає таке.

Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, вказав, що він позбавлений можливості спілкуватись зі своєю дитиною, оскільки відповідач чинить опір у цьому спілкуванні та психологічний тиск на дитину, налаштовує її проти батька.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Проте, позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження того, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні його із сином.

З доданого до матеріалів справи Офіційного протоколу від 13 січня 2025 року, складеного патрульним місцевого відділу Дейвіце зовнішньої служби Управління поліції району Прага 1 Поліції Чеської Респубдіки (а.с. 29-30) вбачається, що під час візіту до Чехії ОСОБА_1 бажав відвідати сина ОСОБА_5 , а його колишня дружина на телефонні дзвінки не відповідала. З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 хотів переконатися, що з його сином все добре. На місці були опитані ОСОБА_9 , сеста колишньої дружини, яка повідомила, що вони разом з сестрою ОСОБА_4 та її сином проживають за адресою АДРЕСА_2 , але сестра зараз знаходиться в бібліотеці і з нею неможливо зв`язатися. Далі патруль дізнався, що ОСОБА_1 сильно стукав у двері їхньої квартири, кажучи, що хоче бачити сина, але ця інформація не підтвердилася в ході опитування сусідів, а сам ОСОБА_1 це заперечив. Далі патруль послідував в квартиру, де переконався, що з ОСОБА_12 все добре, повідомив про це ОСОБА_1 , який знаходився на вулиці та сприйняв ситуацію як вирішену.

Суд не вбачає з боку ОСОБА_4 дій, направлених на перешкоджання позивачу у спілкуванні з сином ОСОБА_12 . Натомість судом встановлено, що ОСОБА_6 систематично спілкується з батьком засобами електронного зв`язку, в месенджерах, враховуючи проживання сина наразі в Чеській Республіці.

Суд приходить висновку, що між сторонами відсутнє порозуміння щодо побачень батька із сином. Разом з тим, жодних об`єктивних даних про те, що відповідач вчиняє будь які активні дії чи допускає бездіяльність, які б надали суду можливість констатувати факт спричинення перешкод позивачу матеріали справи не містять. Окрім цього, також відсутні докази того, що позивач звертався до органу опіки і піклування для вирішення спору з приводу участі у вихованні дитини і цей орган вже приймав певне рішення, яке відповідач не виконує.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 , яка адресована до Органу опіки і піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (Служба у справах дітей) від 08.01.2025 року про інформування щодо порядку визначення органом опіки та піклування способів участі батька у вихованні дитини та щодо інформування про перелік необхідних документів для розгляду цього питання, проте відсутні докази, що цей орган приймав певне рішення, яке відповідач не виконує.

А тому в цій частині позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні позивача із сином необхідно відмовити за недоведеністю.

Також суд зауважує, що у справах щодо здійснення батьківських прав та обов`язків суд, враховуючи гостро емоційні і постійно мінливі стосунки між батьками і їхньою дитиною, зростання дитини, остаточність судового рішення можна вважати нестійкою.

Правосуддя не в змозі встановлювати, запроваджувати або припиняти сталі чутливі людські стосунки та приписувати чи забороняти почуття прихильності й комфорту, а лише формує у процесуальний спосіб найсприятливіші за конкретних обставин справи умови для цього.

Визначений судом спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дитиною у інших формах за погодженням батьків або ж зміни компетентним органом встановленого порядку за наявності обставин, що мають істотне значення.

З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, порушення інтересів дитини,батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір за одну задоволену позовну вимогу немайнового характеру у сумі 1211,20 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 235, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві Державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та вихованні дитини, визначення способу участі батька у вихованні дитини - задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :

- спілкування засобами телефонного та електронного зв?язку двічі на тиждень: субота з 19:00 до 19:30 години, неділя з 19:00 до 19:30 години за київським часом;

- під час перебування батька ОСОБА_1 за кордоном (місцем перебування дитини) за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_4 спілкування з сином в рекреаційних зонах і місцях дитячого відпочинку та дозвілля, без присутності матері: один будній день тижня з 18:00 до 20:00, один вихідний день тижня з 10:00 до 15:00;

- батько ОСОБА_1 попереджає матір ОСОБА_4 про свій приїзд до країни перебування дитини не пізніше, ніж за тиждень;

- у визначені дні батько ОСОБА_1 забирає та повертає дитину за місцем її фактичного проживання з матір?ю;

- щороку за попередньою домовленістю з матір`ю та згодою дитини під час літніх канікул дитина проводить з батьком 14 днів за місцем проживання чи відпочинку батька ОСОБА_1 без присутності матері;

- батько ОСОБА_1 погоджує з матір?ю місце та час відпочинку не пізніше, ніж за 15 календарних днів;

- щороку під час зимових канікул за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_4 та згодою дитини проводить з батьком 7 днів за місцем проживання чи відпочинку батька без присутності матері;

- батько ОСОБА_1 погоджує з матір?ю ОСОБА_4 місце та час відпочинку не пізніше, ніж за 15 календарних днів;

- побачення батька ОСОБА_1 з дитиною у день його народження ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), або протягом тижня після ІНФОРМАЦІЯ_2, з 15:00 до 18:00 години, за місцем проживання дитини, з урахуванням режиму дня, дотримання графіку навчання і тренувань та за згодою дитини;

- у разі повернення ОСОБА_4 з сином в Україну, встановити додатково побачення кожну суботу місяця з 09:00 до 18:00, побачення у будні дні за попередньою домовленістю з матір`ю, з урахуванням режиму дня, дотримання графіку навчання і тренувань та за згодою дитини;

- мати ОСОБА_4 попереджає батька ОСОБА_1 про свій приїзд з дитиною до України не пізніше ніж за тиждень;

- зобов`язати кожного з батьків повідомляти іншого з батьків про зміну місця проживання та/або перебування, зміну місця навчання, зміну номеру телефону дитини.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір 1211,20 грн.

Інші позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 21.10.2025.

Суддя А.О. Митрофанова