"21" жовтня 2025 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року

м.Харків

Справа №642/3193/25

Провадження №2/642/1258/25

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Петрової Н.М.

за участю секретаря судового засідання Падалка Д.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2025 року до Холодногірського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява представника КП «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 141 872,74 грн., з яких: 89 778,71 грн. - заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.03.2014 по 30.04.2025; 49 146,79 грн. - заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2014 по 30.04.2025; 1 390,57 грн. -заборгованість за абонентське обслуговування за період 01.12.2020 по 30.04.2025; 868,92 грн. - за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.12.2020 по 30.04.2025; 687,75 грн. - заборгованість за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.12.2020 по 30.04.2025, судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позовна заява обґрунтувана тим, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що надаються позивачем, за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 . За боржником, який своєчасно в порушення вимог п.п. 18, 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 не сплачували кошти за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, рахується заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2014 по 30.04.2025 у розмірі 89 778,71 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2014 по 30.04.2025 у розмірі 49 146,79 грн.; за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.12.2020 по 30.04.2025 у розмірі 868,92 грн.; за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.12.2020 по 30.04.2025 у розмірі 687,75 грн.

Відповідно до Закону № 2189-VIII, враховуючи норми постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг», п. 34 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 та на підставі моделі договору з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем), умови якої однаково діють для усіх споживачів житлового будинку АДРЕСА_2 , на підставі чого за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювалось нарахування за абонентське обслуговування та виникла заборгованість за період з 01.12.2020 по 30.04.2025 у сумі 1390 грн. 57 коп.

На момент подання позовної заяви відповідач не здійснив жодних заходів до повного погашення заборгованості/

10.06.2025 ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова прийнято вищевказану цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.21).

26.06.2025 відповідач ОСОБА_1 направила до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити КП «Харківводоканал» у задоволенні позову в повному обсязі. Визнати відсутність зобов?язань між нею та КП «Харківводоканал» через відсутність договірних відносин. Застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Взяти до уваги факт ненадання послуг водопостачання з 28.03.2013 року та невиконання КП «Харківводоканал» своїх зобов?язань. Врахувати, що вона не є власником житла, а отже не зобов?язана сплачувати житлово-комунальні послуги згідно з законом.

Зазначає, що КП «Харківводоканал» подало до суду вимогу стягнути з неї заборгованість у розмірі 141 872,74 грн. за послуги водопостачання, водовідведення, абонплату та обслуговування внутрішньобудинкових систем за період 20142025 років, а також судовий збір та інші витрати. ОСОБА_1 заперечує ці вимоги, пояснюючи, що не є власницею квартири, а лише зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 .

Крім цього, вказує, що власником квартири за договором купівлі-продажу від 27.12.2001 є ОСОБА_2 , який у квартирі не зареєстрований. У помешканні зареєстровано вісім осіб, але серед них немає власника.

Відповідач ОСОБА_1 підкреслює, що реєстрація за адресою не створює обов`язку платити за комунальні послуги без укладеного договору, а згідно із законодавством саме власник несе відповідальність за утримання житла та оплату комунальних послуг, якщо інше не передбачено домовленістю. Вона вказує, що не отримувала пропозицій укласти договір із КП «Харківводоканал», і жодних зобов`язань перед цим підприємством у неї не виникало.

Крім того, зазначає, що КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» припинив надавати послуги ще 28.03.2013, тож фактично водопостачання не здійснювалося. На думку відповідача, без чинного договору позивач не має права вимагати від неї оплату, а позовні вимоги повинні бути пред`явлені до власника квартири, а не до неї (а.с. 27-85).

24.07.2025 від представника позивача КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» - адвоката Трофімчук К.С., яка діє на підставі довіреності від 18.12.2024, до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить суд прийняти відповідь на відзив на позовну заяву КП «Харківводоканал». Відзив на позовну заяву залишити без задоволення.

Представник позивача КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» - адвокат Трофімчук К.С., яка діє на підставі довіреності від 18.12.2024, зазначає, що заявлені позовні вимоги КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та підтвердженими належними і допустимими доказами. Зазначає, що доводи відповідачf, викладені у відзиві, не відповідають фактичним обставинам справи та положенням чинного законодавства.

Так, відповідно до даних Реєстру територіальної громади м. Харкова ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , разом з іншими мешканцями, і ця реєстрація тривала протягом усього періоду, за який нараховано заборгованість. Сам по собі факт реєстрації, згідно з чинними нормами, є достатньою підставою для висновку, що особа фактично проживала або мала можливість проживати у зазначеному житлі та користуватися комунальними послугами. При цьому, відповідно до законодавства України, споживачем комунальних послуг є будь-яка фізична особа, яка отримує або має намір отримувати такі послуги, незалежно від того, чи є вона власником або користувачем житла на законних підставах. Отже, відсутність письмового договору між позивачем і відповідачкою не звільняє останню від обов`язку оплачувати спожиті послуги.

Крім цього, підкреслює, що послуги централізованого водопостачання та водовідведення фактично надавалися в будинок, де розташована квартира відповідача, і будь-яких документальних доказів, які б підтверджували технічну неможливість подачі води саме в цю квартиру, відповідачка суду не надала. Крім того, в абонентській базі позивача за цією адресою відкритий особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 , що, на переконання позивача, є додатковим свідченням наявності між сторонами фактичних договірних відносин та підтверджує її статус споживача послуг.

Звертає увагу суду, що чинне законодавство покладає на споживача обов`язок своєчасно та у повному обсязі оплачувати комунальні послуги, які йому надаються, а також не передбачає звільнення від цього обов`язку у випадку, якщо споживач не вживає заходів щодо розірвання чи оскарження правовідносин із постачальником ( а.с.93-99).

13.08.2025 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог, врахувати факт відсутності актів та первинних документів щодо відключення і розрахунків та забов`зати надати їх.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначає, що вона зареєстрована за спірною адресою з 2004 року, власником житла не є, членом сім`ї власника також не є, а фактичне користування послугами водопостачання було припинено ще у 2013 році. Факт відключення підтверджується матеріалами інших судових справ та свідченнями, а доказів з боку позивача про подальше користування водою немає.

Крім того, наголошує, що між нею і КП «Харківводоканал» не укладалося жодного договору, що є обов`язковою умовою для виникнення зобов`язань, а Верховний Суд неодноразово зазначав, що у разі відсутності договору та факту споживання нарахування є незаконними. Також зазначається, що навіть за відсутності акта-претензії факт припинення постачання води підтверджений, а плата за ненадані послуги не підлягає нарахуванню.

Відповідач додатково вказує, що вона та інші зареєстровані мешканці давно фактично не проживають у квартирі, частина осіб виїхала через війну за кордон, власник служить у Збройних силах, інші мешкають за іншими адресами, що підтверджується документально.

ОСОБА_1 зазначає, що це унеможливлює користування послугами та знімає обов`язок їх оплати.

Щодо документів іноземною мовою відповідач зазначає, що їх можна надати з перекладом пізніше, а їхня відсутність наразі не є підставою для відмови у прийнятті доказів (а.с.102-106).

18 серпня 2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно яких просить суд задовольнити позов у повному обсязі (а.с.122-124).

24 вересня 2025 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати у КП «Харківводоканал» копію акту (або іншого документу) про відключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 від системи водопостачання у 2013 році; копію всіх претензій, актів перевірок чи актів про надання/ненадання послуг за зазначеною адресою за період з 2013-2022; відомості про наявність чи відсутність укладеного договору між КП «Харківводоканал» та ОСОБА_1 . Просила суд застосувати строк позовної давності та надала додаткові пояснення (а.с.128-130, 144-166).

Ухвалою суду від 26.09.2025 у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено (а.с.169-170).

Представник позивача КП «Харківводоканал» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.100-101).

Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, врахувати заперечення на позовні вимоги.

13.08.2025 до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 , в якій вона просить проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги не визнає (а.с.116).

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до частини першої статті 1 Цивільного кодексу України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК Україниустановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частин 1, 3 статті 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами частини 1статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як встановлено судом і підтверджується письмовими доказами, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована відповідач ОСОБА_1 з 17.03.2004, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, сформованої в електронному Реєстрі територіальної громади м. Харкова 05.06.2025 (а.с.20), відповіддю №1454542 від 06.06.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 19).

Відповідно до розрахунку суми заборгованості за особовим рахунком НОМЕР_1 , за яким закріплена адреса: АДРЕСА_1 , існує заборгованість у сумі 89 778,71 грн. - заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.03.2014 по 30.04.2025; 49 146,79 грн. - заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2014 по 30.04.2025; 1 390,57 грн. -заборгованість за абонентське обслуговування за період 01.12.2020 по 30.04.2025; 868,92 грн. - за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.12.2020 по 30.04.2025; 687,75 грн. - заборгованість за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.12.2020 по 30.04.2025 (зворот.а.с.9-15).

Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов`язків. Крім договорів і інших угод відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права й обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Так, стаття 68 Житлового кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, зобов`язують споживача оплачувати житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуги централізованого водопостачання, централізованого водовідведення відносяться до житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.ст. 21-23 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання теплової енергії, з постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 179 Житлового кодексу України передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово- комунальних послуг належать централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Пунктами 10, 13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і гуртожитків», затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати.

Згідно ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у цивільній справі № 6-59цс13, що відповідно до ст. 360-7ЦПК України має враховуватись судами всіх інстанцій при здійсненні ними правосуддя.

Частиною 2 ст. 205 Цивільного Кодексу України передбачено, що угода, для якої не встановлена обов`язкова письмова форма, враховується вчиненою, якщо поведінка сторін свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідачі не відмовлялися від послуг водопостачання у письмовій формі. Таким чином, поведінка відповідачів свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків, а саме того факту, що послуги водопостачання вони отримували.

Згідно вимог п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Також, пунктом п`ятим частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019) передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або затверджених нормативів споживання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від 10.01.2002 споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Обов`язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, передбачений ст. 68 ЖК України.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання.

У ст. 541 ЦК України визначено поняття солідарного зобов`язання. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до вимог ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Суд зазначає, що правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

КП «Харківводоканал» є підприємством, яке надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для мешканців, які проживають у будинках комунальної власності.

Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюють виключно на договірних засадах.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

У відповідності до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019) індивідуальний договір про надання комунальних послуг укладається між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем відповідної комунальної послуги.

Частиною 5 ст. 13 цього ж Закону № 2189-VIII передбачено, що відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

На виконання закону КП «Харківводоканал» розроблено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на основі типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 та погоджено рекомендаційним роз`ясненням Харківського обласного територіального відділу Антимонопольного комітету України від 16.07.2009 за № 9.

Підприємство щомісяця в кожній квитанції до сплати пропонує абонентам письмово укласти договір і зазначає адресу, номер телефону, за якими потрібно звернутись, та перелік необхідних документів.

Проте, з боку відповідача жодних дій, спрямованих на укладання письмового договору здійснено не було.

Однак, договір між споживачами вважається укладеним, незважаючи на відсутність письмового договору, оскільки сторони певний час виконують конклюдентні дії, а саме КП «Харківводоканал» зі своєї сторони надає послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачі в свою чергу приймають ці послуги.

Суд зазначає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказаний висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.7.2020 року у цивільній справі № 7128916/17-ц

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилань відповідача ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях на те, що вона не є власником майна, суд зазначає наступне.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 відкрито саме на відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 і 6 ст. 11 ЦК України «Цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства... Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків... є договори та інші правочини... У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події». Тобто, цивільні права та обов`язки споживача послуг централізованого водопостачання та водовідведення можуть виникати у особи не лише із ст.322 ЦК України, але і з Житлового Кодексу, Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10.01.2002 № 2918, Закону України «Про житлово-комунальні послуги"» від 24.06.2004 № 1875-ІV, «Правил надання послуг з централізованого

опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, та «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 (діють з 13.08.2019).

Так, в даних актах викладено спеціальні норми права, які визначають права та обов`язки споживача, відмінні від обов`язків власника по утриманню майна. Цими нормами до споживачів житлово-комунальних послуг віднесено не тільки власників житлових приміщень, але і членів їх родин, орендарів та інших осіб, які користуються житлово-комунальними послугами.

Така ж позиція викладена в ст. 526 ЦК України: «Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства...» Приведене в ст. 11 ЦК України положення, згідно якого виникнення цивільних прав та обов`язків може бути пов`язано із настанням або ненастанням певної події, реалізується в нормах житлово-комунального законодавства. За цими нормами, якщо особа споживає послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, то вона автоматично набуває цивільних прав та обов`язків споживача КП «Харківводоканал».

За приписами ст. 202 ЦК України «Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків». Тобто, споживання особою послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення спрямовано на набуття цивільних прав та обов`язків споживача КП «Харківводоканал».

Статтею 156 Житлового Кодексу України встановлено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

У відповідності до ст. 162 України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно зі ст. 541 ЦК України «Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання».

Оскільки послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення надаються до квартири відповідача через системи водопостачання та водовідведення, встановити чіткий об`єм послуг наданих кожному відповідачу неможливо, через що зобов`язання щодо надання і сплати наданих послуг є солідарним.

Пункт 7 «Правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території», затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 08.10.1992 за № 572, передбачає ідентичні обов`язки власника та наймача (орендаря) квартири, житлового приміщення по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг.

Пункт 10 цих «Правил…» передбачає обов`язок мешканців житлового приміщення, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі), розподіляти за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних послуг.

Таким чином, діюче законодавство передбачає однакові права і обов`язки власника та наймача (орендаря) житлового приміщення як в частині оплати за отримані житлово-комунальні послуги, так і в частині розподілу за узгодженням одне із одним загальних витрат на оплату житлово-комунальних послуг. При цьому жодній сторонній особі (виконавцю послуг) не надано право поділяти суму боргу між мешканцями житлового приміщення.__

Щодо посилання відповідача на відсутність надання послуг споживачем, суд зазначає, що ОСОБА_1 жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують факт відключення від внутрішньо будинкової мережі водопостачання або неналежності якості наданих послуг КП «Харківводоканал» суду не надано.

Щодо заяви відповідача ОСОБА_1 про застосування судом до вимог КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд застосовує позовну давність за заявою відповідача.

Зважаючи на те, що відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне на підставі ч.3 ст.267 ЦК України застосувати трирічний строк позовної давності.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово продовжено (у тому числі, й станом на час звернення позивачем з позовом до суду).

Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Українидоповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дї карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Крім того, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК, продовжуються на строк його дії.

Відновлення строків позовної давності передбачено Законом від 14.05.2025 №4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» (далі Закон №4434).

Закон №4434 набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. Закон був надрукований в офіційному виданні «Голос України» від 03.06.2025 №108. Тому, він набрав чинності з 04.09.2025, саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності.

Позивач звернувся до суду з цим позовом 05 червня 2025 року, тобто під час воєнного стану, а тому строк звернення до суду на момент пред`явлення позову не сплив.

Але суд не позбавлений можливості застосувати строк позовної давності в три роки до початку дії карантину 12.03.2020, а саме з 12.03.2017.

Отже, у спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 12.03.2017 по 01.04.2025 не входять у строки позовної давності, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та на момент подання позову (05.06.2025 року) не спливла та продовжується на строк дії карантину та воєнних дій.

Правова позиція щодо застосування статті 257 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі №926/1812/21, від 22.06.2022 у справі №916/1157/21.

Згідно з відомостями про нарахування та оплату за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, а також абонентського обслуговування, обслуговування внутрішньобуднкових систем холодного водопостачання та водовідведення з урахуванням періоду платежу на адресу: АДРЕСА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на споживача ОСОБА_1 , наявна заборгованість у розмірі 141 872,74 грн., з яких: 89 778,71 грн. - заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.03.2014 по 30.04.2025; 49 146,79 грн. - заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2014 по 30.04.2025; 1 390,57 грн. -заборгованість за абонентське обслуговування за період 01.12.2020 по 30.04.2025; 868,92 грн. - за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.12.2020 по 30.04.2025; 687,75 грн. - заборгованість за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.12.2020 по 30.04.2025.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг у повному обсязі не вносила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги.

Щодо посилань позивача на той факт, що відповідачем за період з 2014 по 2025 рік було частково сплачено заборгованість за надан послуги у розмірі 6691,89 грн, а тому неможливо застосувати строк позовної давності відповідно до позиції, викладеної у Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22 січня 2019 року по справі № 437/2726/13-ц, згідно якої, було визнано дії відповідачів по частковій сплаті заборгованості за житлово-комунальні послуги такими, що переривають строк позовної давності.

Але, суд звертає увагу на той факт, що відповідач почала частково сплачувати заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення згідно розрахунку заборгованості по особововому рахунку № НОМЕР_1 , наданому позивачем тільки з 2021 року, тому суд за заявою відповідача застосовує загальну позовну давність тривалістю в три роки до цих спірних правовідносин.

З огляду на викладене, стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з 12.03.2017 по 30.04.2025 року у розмірі 75 799,72 грн. та за послуги з централізованого водовідведення за період з 12.03.2017 по 30.04.2025 року у розмірі 35 167,8 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з12.03.2017 по 30.04.2025 року у розмірі 75 799,72 грн. та за послуги з централізованого водовідведення за період з 12.03.2017 по 30.04.2025 року у розмірі 35 167,8 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (80,29%), а саме: - 1 944,94 грн.

Крім того, 12 червня 2025 року представником позивача подано заяву, у якій вона просить стягнути з відповідача понесені витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 50 грн. 00 коп. (а.с.24-25).

Відповідно до ч.2 ст. 140 ЦПК України, розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представником позивача обґрунтовано та доведено необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 50,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 76-81, 141, 178, 247, 265, 280 ЦПК України, ст. 509, 526, 610, 611, 625 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість у сумі 113 914,76 (сто тринадцять тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн. 76 коп., з яких: 75 799,72 грн. - заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання за період з 12.03.2017 по 30.04.2025; 35 167,8 грн. - заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 12.03.2017 по 30.04.2025; 1390,57 грн. - заборгованість за абонентське обслуговування за період 01.12.2020 по 30.04.2025; 868,92 грн. - за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.12.2020 по 30.04.2025; 687,75 грн. - заборгованість за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.12.2020 по 30.04.2025.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 944,94 (одна тисяча дев`ятсот сорок чотири грн., 94 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 50 (п`ятдесят) грн.

В іншій частині позовних вимог- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: Комунальне підприємство «Харківводоканал», , адреса місцезнаходження: 61052, м.Харків, вул. Конторська, 90.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повне рішення складено 21.10.2025.

Суддя Наталя ПЕТРОВА