Справа № 404/5641/24
Номер провадження 2/404/1558/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участю секретаря Суркової А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Кіровського районного суду міста Кіровограда з позовною заявою до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просила стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування матеріальних збитків за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП в розмірі 154 860,30 грн., стягнути з ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» моральну шкоду в сумі 100 000,00грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16.01.2024 року мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілем позивача MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 та вантажним автомобілем МAN реєстраційний номер НОМЕР_2 в складі з напівпричепом Kogel, реєстраційний нол НОМЕР_3 під керуванням відповідача ОСОБА_2 .

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.03.2024 року закрито провадження в справі № 390/142/24 відносно гр. ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення/а.с. 16-18/.

В квітні 2024 року позивачка звернулась до ПАТ «Страхова компанія «Перша» з проханням виплатити їй страхове відшкодування витрат на ремонт її власного автомобіля, але її було відмовлено у зв`язку з відсутністю документального підтвердження про настання цивільно-правової відповідальності водія автотранспортного засобу MAN TGX 26.440 д.н. НОМЕР_2 .

На підтвердження своїх позовних вимог, а саме розміру стягнення позивач надала Звіт № 16/24 про оцінку автомобіля MAZDA6, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 24.05.2024 року складеного на замовлення позивачки суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 17.05.2024 року складає: 154860 (сто п`ятдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят) грн. 30 коп./а.с.20-25/.

Позивач заявляючи вимогу щодо відшкодування моральної шкоди, зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала сильний шок, має постійне відчуття напруження, нервовості, психологічних страждань, які призвели до негативних наслідків її самопочуття і здоров`я. Вказує, що втрата автомобіля позбавило її вести звичний спосіб життя. Моральні страждання посилились обставиною перебування в автомобілі в момент ДТП малолітньої дитини позивачки, що супроводжувалось панічними хвилюваннями.

Вказує, що відповідачем в добровільному порядку не відшкодовано завданої шкоди.

Ухвалою від 11 липня 2024 рокувідкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 04 грудня 2024 рокузакрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання сторони не з`явились, повідомлені належним чином.

Представник позивача подав до суду заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач - ОСОБА_2 до суду не з`явився, повідомлявся належним чином; правом подачі відзиву не скористався.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» до суду не з`явився, подав відзив, в якому вказав, що погоджується з виплатою страхового відшкодування лише в сумі 84 453,45 грн., пославшись на те, що позивач неправомірно, всупереч вимогам ст. 30 Закону, визначив розмір страхового відшкодування.

Крім того звіт № 16/24 складено оцінювачем ОСОБА_3 на підставі протоколу технічного огляду транспортного засобу від 17.05.2024, який здійснено без присутності представника ПАТ «Страхова компанія «Перша», про що свідчить відсутність підпису в протоколі огляду від 17.05.2024, а отже,представник страхової компанії не мав змоги перевірити відповідність реальних пошкоджень, заданих ТЗ тим, які зазначено в акті огляду, включаючи зазначення в акті огляду про необхідність заміни чи ремонту пошкодженої деталі.

Щодо стягнення моральної шкоди, то вказує, що моральна шкода відшкодовується страховиком потерпілій особі виключно у випадку якщо заподіяно шкоду здоров`ю такої особи, і розраховується у розмірі 5% від розміру страхового відшкодування належного потерпілому за шкоду заподіяну здоров`ю.

З приводу стягнення правничої допомоги, представник відповідача в додаткових письмових поясненнях/а.с.146-147/ просив відмовити повністю, оскільки ні договір про надання правничої допомоги, ні додаткова угода не містить доказів співмірності наданих послуг з вказаною вартістю.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що 16.01.2024 року мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілем позивача MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 та

вантажним автомобілем МAN реєстраційний номер НОМЕР_2 в складі з напівпричепом Kogel, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням відповідача ОСОБА_2 .

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.03.2024 року закрито провадження в справі № 390/142/24 відносно гр. ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення /а.с. 16-18/.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2024 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 06.09.2024 року постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2024 року залишено без змін.

А тому підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача шкоди як з винної особи судом не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 22 Закону встановлено, що страховик здійснює страхове відшкодування виключно оціненої шкоди.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, у разі визначення розміру збитків або розміру відшкодування проведення оцінки майна є обов`язковим.

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхова (регламентна) виплата розраховується як сума: матеріальних збитків, що визначаються як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

11.03.2024 року позивач звернулася до ПАТ «Страхова компанія «Перша» з повідомленням про настання події /а.с.81-82/

18.03.2024 року був складений протокол технічного огляду КТЗ, в якому зафіксовано характер пошкоджень /зворотна сторона а.с.85-86/.

04.04.2024 року здійснено додатковий огляд, що підтверджується відповідним протоколом огляду/зворотна сторона /а.с.86-87/.

Первинний огляд і додатковий огляд пошкодженого ТЗ здійснювався у присутності позивача, про що свідчить підпис позивача в протоколах огляду. Тобто, підписанням вказаних протоколів огляду позивач погодилася з характером пошкоджень, вказаних в протоколах.

В квітні 2024 року позивач звернулась до ПАТ «Страхова компанія «Перша» з проханням виплатити їй страхове відшкодування витрат на ремонт її власного автомобіля, але її було відмовлено у зв`язку з відсутністю документального підтвердження про настання цивільно-правової відповідальності водія автотранспортного засобу MAN TGX 26.440 д.н. НОМЕР_2 /а.с.19/.

На підтвердження своїх позовних вимог, а саме розміру стягнення позивач надала Звіт № 16/24 про оцінку автомобіля MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 24.05.2024 року складеного на замовлення позивачки суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля МА70А 6, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 24.05.2024 року, станом складає: 154860 (сто п`ятдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят) грн. 30 коп./а.с.20-25/.

Відповідно до звіту № SOS_ЦB26517 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 14.07.2024, дата оцінки 16.01.2024 року вартості (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу автомобіля MAZDA 6 НОМЕР_1 становить 114 085,68 грн.; вартість відновлювального ремонту- 580 997,72 грн. (а.с.83-85).

Оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля, то розмір страхового відшкодування розраховується у відповідності до ст. 30 Закону.

Відповідно до звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого (в технічно несправному стані) автомобіля № 223/07/24 від 17.07.2024 (надалі - звіт№ 223/07/24) ринкова вартість пошкодженого автомобіля, MAZDA 6 НОМЕР_1 становить 29 632,23 грн. /а.с.93-98/.

Таким чином, розмір страхового відшкодування належного позивачу становить: 114 085,68 грн. - 29 632,23 гри. = 84 453,45 грн.

Звіт SOS_HB26517 складено оцінювачем за наслідками здійсненого огляду пошкодженого майна у відповідності до ст. 34 Закону.

Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - А`ГГСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Розрахунок розміру страхового відшкодування належного до виплати позивачу здійснено у відповідності до норм Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Згідно з нормами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 року по справі №815/7401/16.

Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верхового Суду.

Для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача.

Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова (регламентна) виплата у разі заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілої фізичної особи, у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю та здоров`ю потерпілої фізичної особи здійснюється страхова (регламентна) виплата у зв`язку з:) лікуванням потерпілої фізичної особи; тимчасовою втратою працездатності потерпілою фізичною особою; стійкою втратою чи зменшенням професійної або загальної працездатності потерпілої фізичної особи; моральною шкодою, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; смертю потерпілої фізичної особи.

Розмір страхової (регламентної) виплати у разі заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілої фізичної особи зменшується на документально підтверджену суму отриманого потерпілою фізичною особою (особою, яка має право на отримання відшкодування) від відповідальної за заподіяння шкоди особи, чи від іншої особи відшкодування (компенсації), здійсненого у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. У такому разі компенсація витрат особи, яка здійснила таке відшкодування (компенсацію), здійснюється на умовах та в порядку, визначених статтею 34 цього Закону.

Загальний розмір усіх здійснених страхових (регламентних) виплат у разі заподіяння шкоди життю та здоров`ю однієї потерпілої фізичної особи не може перевищувати розмір страхової суми за таку шкоду, встановлений цим Законом.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Ураховуючи, що позивачем взагалі не подано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували заподіяну їй моральну шкоду, суд вважає, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню 844,53 грн. сплаченого судового збору.

У відповідності до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із п.п.1,2,6 ч.1 та ч.2 ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

До правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Так, відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Так, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України у їх системному зв`язку сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності і справедливості і можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносин на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це («заборонено законом»), або якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту чи суті відносин між сторонами.

Формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру» визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Суд зазначає, що у матеріалах справи наявні копія ордеру, Договір про надання правничої допомоги за № 10 від 03.06.2024 року; Додаткова угода до Договору про надання правничої допомоги за № 10 від 03.06.2024 року; розрахункова квитанція серії ЛВАК 698772, проте відсутній детальний розрахунок за правничу допомогу документ, який містить опис усіх наданих послуг та витрат, а саме: опис робіт, витрачений час, вартість кожної послуги, що в свою чергу не дає суду можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Крім того, надана суду розрахункова квитанція серії ЛВАК 698772 не містить посилань на платника або ж жодних посилань на відношення до витрат здійснених на оплату зобов`язань позивача за договором.

Вказане узгоджується із правовим висновком, зробленим Верховним Судом у справі № 922/1163/18.

Суд зазначає, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Керуючись ст. 12, 81, 141 ЦПК України, ст. 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування матеріальних збитків за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП в розмірі 84 453,45 грн., а також 844,53 грн. сплаченого судового збору.

У задоволенні решти вимог -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша», місцезнаходження: вул. Фізкультури, 30, м. Київ, .

Повне судове рішення складено 10.10.2025 року

Суддя

Фортечного районного суду

міста Кропивницького Віталіна МОХОНЬКО