Справа № 369/6793/25
Провадження № 2/369/7066/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвій І.О.,

за участю секретаря Іларіонова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу № 369/6793/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 жовтня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, який в подальшому було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 08 червня 2021 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.03.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

20 серпня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, актовий запис № 1193. Від вказаного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх синів в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.09.2024 року до досягнення дітьми повноліття та на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 24.09.2024 року до досягнення синами трирічного віку.

Так, як зазначає позивач, з урахуванням всіх наявних рішень про стягнення з нього аліментів у своїй сукупності становить більше ніж 75 % від загального доходу позивача, що суперечить Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, з моменту присудження стягнення аліментів з 2021 року у позивача змінилось сімейне становище, народилось ще двоє малолітніх дітей, та обов`язок утримувати дружину до досягнення дітьми трьох років, сплачувати орендну плату за житло та нести витрати на лікування хворого батька.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що на переконання позивача його сімейне та матеріальне матеріальне становище значно погіршилось, останній звертається до суду та просить зменшити розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2021 року з частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/8 частини щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

11 червня 2025 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ніколаєвої Галини Григорівни надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання зазначила, що матеріальний стан позивача з часу винесення рішення про стягнення аліментів покращився, рівень доходу значно зріс, а новий шлюб позивача з іншою жінкою та народження двох дітей від цього шлюбу не можуть бути підставами для зменшення розміру аліментів на забезпечення потреб дитини від першого шлюбу. Обставини, на які посилається позивач оренда житла, батько з проблемами зі здоров`ям, діти та дружина на утриманні, загальні життєві труднощі є суб`єктивними та не впливають на його зобов`язання перед дитиною. На підставі чого представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач та його представник у судове засіданні не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі сторони позивача, заяву підтримала та просила задовольнити.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача подала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі сторони відповідача, просила відмовити у задоволенні позову.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Будь-яких заяв, клопотань станом на дату винесення рішення суду не надано.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2021 року у справі № 369/3659/21, позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.03.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення суду 23 липня 2021 року Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 369/3659/21 та відкрито виконавче провадження № 66286612 в межах якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2025 року у справі № 362/6547/24, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання малолітніх синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.09.2024 року до досягнення дітьми повноліття.

Відомостей про відкриття виконавчого провадження на підставі рішення суду від 19 лютого 2025 року у справі № 362/6547/24 матеріали справи не містять, а отже й відсутні підстави для висновку про примусове стягнення аліментів за вказаним судовим рішенням.

Своєчасна добровільна щомісячна сплата аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання малолітніх синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , підтверджується копією заяви ОСОБА_3 від 21 червня 2025 року, що посвідчена приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. та зареєстрована в реєстрі за № 1302.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу задоволення позову, посилався на наявність у нього трьох дітей, на утримання яких з нього судовими рішеннями стягуються аліменти, погіршення його матеріального стану, а також те, що сукупний розмір аліментів, які стягуються з нього, складає 75 % доходу, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 2 с. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

У відповідності до ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ст. ст. 150, 157 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому, відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, за наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 195 СК України встановлено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) наступним чином: заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Однак, варто зазначити, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей/дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Дана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2017/19.

Крім того, щодо посилання позивача на те, що на нього покладені витрати на лікування його батька ОСОБА_10 , суд оцінює критично, оскільки з матеріалів справи не вбачається прямого обов`язку позивача утримувати хворого батька, доказів непрацездатності останнього та наявності у нього стійкого хронічного захворювання, яке потребує лікування впродовж значного періоду часу, суду не надано.

Разом з тим, перевіривши матеріали справи, суд не вбачає будь-яких належних і достатніх доказів погіршення майнового стану позивача та того, що з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його майновий стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному судом розмірі, а лише зміна його сімейного стану - народження дітей від іншого шлюбу та стягнення аліментів на їх утримання, не є безумовною і самостійною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20, від 03.06.2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19.

З довідки про доходи ОСОБА_1 за період з січня 2024 року по лютий 2025 року, яка долучена позивачем та з долучених відповідачем відомостей про нараховану зарплату та інші доходи ОСОБА_1 за березень та квітень 2025 року вбачається ріст доходу позивача та спростовує доводи останнього про погіршення його майнового становища.

Також, слід зауважити, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2021 року у справі № 369/3659/21 встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, що відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме його інтересам.

Натомість, позивач, який не є непрацездатним, зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел доходів для забезпечення гідних умов проживання й розвитку власних дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд знаходить за необхідне відмовити у вимогах позову.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 181, 182, 183, 184, 192 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-79, 80, 81, 82, 83, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА