У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2025

м. Лозова Харківської області

Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого - Харабадзе К.Ш.,

за участю секретаря - Діденко І.Ю.,

Справа № 629/5665/25

Номер провадження 2/629/1603/25

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега Агро 2023»

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Лозова Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу про стягнення боргу,

у с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходиться дана цивільна справа.

На адресу суду надійшли клопотання представника відповідача ОСОБА_3 :

-22.09.2025 про залишення позовної заяви без руху, посилаючись на те, що позивачем в позовній заяві невірно вказано прізвище відповідачки « ОСОБА_4 » замість вірного « ОСОБА_5 », а також позивач, звертаючись до суду з позовом через електронний суд, не направив відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї документами.

-30.09.2025 щодо поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву, посилаючись на те, що зі змістом позовної заяви та доданими до неї доказами представник відповідача ознайомилась лише 22.09.2025, після надання доступу до матеріалів справи в електронному вигляді.

-30.09.2025 про об`єднання справ в одне провадження. В обґрунтування клопотання посилається на те, ухвалою судді від 28.08.2025 відкрито провадження у справі № 629/5665/25 за позовом ОСОБА_1 щодо стягнення боргу із ОСОБА_2 , як спадкоємиці померлого боржника у розмірі 500000 гривень. 19.09.2025 ОСОБА_6 звернувся до суду із аналогічними позовними вимогами до іншого спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_7 його дружини ОСОБА_8 , справа № 629/6649/25. Ухвалою судді від 22.09.2025 відкрито провадження у вказаній справі. ОСОБА_6 є одним і тим самим позивачем за вказаними справами, а його позовні вимоги спрямовані в обох випадках на стягнення боргових сум із спадкоємців одного і того самого спадкодавця ОСОБА_7 , заборгованість виникла на підставі одного і того самого документа розписки.

17.09.2025 представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 щодо клопотання про залишення позовної заяви без руху вказала, що його не підтримує, оскільки вказані недоліки були виправлені, на задоволенні інших клопотань наполягала у повному обсязі. Проти прийняття заяви представника позивача про збільшення позовних вимог не заперечувала.

Представник позивача ОСОБА_9 не заперечував щодо поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву, вказав, що недоліки позову, на які вказувала представник відповідача, виправлені, щодо об`єднання справ в одне провадження заперечував. Підтримав своє клопотання про збільшення позовних вимог.

Щодо клопотання представника відповідача Розумної О.О. про залишення позовної заяви без руху, суд зазначає на таке.

Ухвалою судді від 28.08.2025 відкрито провадження у даній справі.

За ч.ч. 1, 2 ст.185 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

До повноваження сторін, відповідно до норм діючого ЦПК України не належить вирішення питання щодо залишення позовної заяви без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. ст.175,177 ЦПК України. Питання залишення позовної заяви без руху належить до виключної компетенції суду.

Суд враховує, що станом на 21.10.2025 недоліки позовної заяви, про які зазначала представник відповідача, припинили існувати, оскільки стороною позивача подано до суду докази направлення на адресу відповідача копії позовної заяви від 13.08.2025 з доданими до нього документами та заяву про виправлення описки у позові.

Отже, зазначені в заяві представника відповідача підстави про залишення позовної заяви без руху відпали.

Щодо клопотання представника відповідача Розумної О.О. про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву, суд зазначає на таке.

Ухвалою судді від 28.08.2025 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання. Відповідачу встановлений п`ятнадцятиденний строк із дня вручення даної ухвали для надання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України.

22.09.2025 представник відповідача Розумна О.О. звернулася до суду з клопотаннями про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, продовження встановленого судом строку на подання відзиву на позовну заяву.

30.09.2025 до суду надійшов відзив представника відповідача Розумної О.В., та нею було заявлено клопотання, в якому ставиться питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву, посилаючись на те, що зі змістом позовної заяви та доданими до неї доказами представник відповідача ознайомилась лише 22.09.2025, після надання доступу до матеріалів справи в електронному вигляді.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України, за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, право на подання відзиву на позовну заяву може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

За приписами статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язане з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

При цьому, як зазначив Верховний Суду своїй постанові від 29 вересня 2022 року по справі № 500/1912/22, застосовуючи процесуальні норми, потрібно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства є неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слід зазначити, що вищевказана справа розглядається в період дії воєнного стану.

Верховний суд у вказаній постанові, окрім іншого зазначив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, апеляційними й касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 6 рекомендацій Ради суддів України «Щодо роботи в умовах воєнного стану», зазначено про виважений підхід до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану. Верховний Суд у своєму повідомленні щодо особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан зазначив також, що «запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків». 04.03.2022 видано наказ Голови Верховного Суду, згідно з яким встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Згідно з даним наказом Верховний суд акцентував судам, що варто ураховувати, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків. Окрім того Судам рекомендовано виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення процесуальних строків та, по можливості, продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану. Із даних рекомендацій слідує, що введення воєнного стану фактично визнається поважною причиною пропуску строку.

Ураховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

При цьому суд зважає на важливість подання кожною стороною процесу письмових заяв та доказів по суті справи, оскільки саме на підставі таких заяв та поданих доказів буде розглядатися справа по суті.

Виходячи з наведеного, враховуючи пояснення представника відповідача в обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку для подання відзиву, зважаючи на строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого судом для подання відповідачем відзиву, та який не є надмірним, а також враховуючи ту обставину, що відзив поданий представником відповідача до проведення підготовчого засідання, суд вважає поважними причини пропуску представником відповідача процесуального строку для подання відзиву та з метою дотримання завдань та основних завдань цивільного судочинства, зокрема змагальності та диспозитивної, а отже вважає можливим продовжити представнику відповідача процесуальний строк для подання відзиву.

Щодо клопотання представника відповідача Розумної О.О. про об`єднання справа в одне провадження, суд зазначає на таке.

Відповідно до абзацу 3 п. 15 Постанови Пленуму ВСУ 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову.

При цьому суд враховує, що об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України визначення судді, для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Незалежність судді забезпечується: незмінюваністю судді; порядком здійснення правосуддя, визначеним процесуальним законом, таємницею ухвалення судового рішення; забороною втручання у здійснення правосуддя.

Представник відповідача просить об`єднати в одне провадження справи, зазначаючи, що вимоги у них є тотожними, однак, ст. 188 ЦПК України, передбачає саме право суда при можливості об`єднання однорідних вимог. З доданої до клопотання про об`єднання справ ухвали про відкриття провадження по цивільній справи № 629/6649/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про стягнення боргу, не убачається, що зміст вказаних позовних вимог є однорідними з позовними вимогами за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега Агро 2023» про стягнення боргу, в ухвалі зазначено про те, що надійшла позовна заява про стягнення заборгованості. Повний зміст позовних вимог, обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, в ухвалі не викладені. Запропоноване представником відповідача об`єднання спричинить зміну суб`єктного складу учасників процесу, що може призвести до затягування розгляду справи та розширення предмету доказування. Крім того, зі змісту заявленого клопотання вбачається, що справи перебувають у провадженні різних суддів, отже витребування справи, яка є не розглянутою та перебуває в провадженні іншого судді, для вирішення питання про об`єднання в одне провадження буде грубо порушувати вимоги ст. 14, 33 ЦПК України.

Суд вказує, що ОСОБА_2 не позбавлена можливості звернутися до суду з клопотанням про залучення її до участі у справі № 629/6649/25 у якості третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору у разі якщо вважає, що рішення у цій справі може вплинути на її права або обов`язки. В рамках розгляду цієї справи може ставити питання щодо направлення справи для об`єднання в одне провадження.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову в задоволенні клопотання про об`єднання справ в одне провадження .

Щодо заяви представника позивача про збільшення позовних вимог, суд зазначає на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки представником позивача у встановлений законом строк подано заяву про збільшення позовних вимог, суд вважає за необхідне заяву про збільшення позовних вимог прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи.

Щодо наявності в додатках до позовної заяви ксерокопії розписки від 23.06.2016, то письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача зазначив про те, що оригінал розписки від 23.06.2016 наявний у позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання представника відповідача адвоката Розумної О.О. про залишення позовної заяви без руху, - залишити без задоволення.

Клопотання представника відповідача адвоката Розумної О.О. про поновлення строку для подання відзиву, - задовольнити.

Поновити представнику відповідача адвокату Розумній О.О. процесуальний строк для подання відзиву по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега Агро 2023» про стягнення боргу.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про об`єднання цивільних справ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега Агро 2023» про стягнення боргу та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про стягнення боргу, -залишити без задоволення.

Прийняти до розгляду заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_9 про збільшення позовних вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега Агро 2023» про стягнення боргу.

Витребувати, у строк до 28.10.2025, у ОСОБА_1 оригінал розписки ОСОБА_7 від 23.06.2016.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ