ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7692/25 Справа № 203/34/25 Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 15 травня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 30 вересня 2008 року, відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що в подальшому збільшувався до 39 000 грн. Підписуючи вказану заяву відповідач приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку http://privatbank.ua/terms. Того ж дня, 30 серпня 2008 року, відповідачем також підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений».

Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 39 000,00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримала кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії 12/11, тип - Універсальна.

Таким чином, відповідач не лише отримала кредитну картку, а й визнала укладення кредитного договору та погодилася з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків.

Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступні картки: 1) кредитна картка номер - НОМЕР_2 , строк дії 10/15, тип Універсальна; 2) кредитна картка номер - НОМЕР_3 , строк дії 07/19, тип Універсальна; 3) кредитна картка номер НОМЕР_4 , строк дії 06/23, тип - Універсальна. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 42,0% річних.

АТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов`язання щодо надання банківських послуг, надавши можливість відповідачу розпоряджатися кредитними коштами, на умовах договору та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням за договором, у зв`язку з чим прострочила зобов`язання та станом на 09 грудня 2024 року має заборгованість у загальній сумі 40462,32 грн, що складається із основної заборгованості по кредиту в розмірі 34 008,30 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 6 095,85 грн. та нарахованої пені в розмірі 358,17 грн..

Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 , заборгованість станом на 09 грудня 2024 року на загальну суму 40 462,32 грн., з яких основний борг 34008,30 грн., відсотки 6095,85 грн., пеня 358,17 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Заочним рішенням Центрального районного суду міста Дніпра від 15 травня 2025 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 30 вересня 2008 року станом на 09 грудня 2024 року в розмірі 25324,69 грн. основного боргу.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1516,14 грн.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов банку задовольнити .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.09.2008 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір.

Згідно умов якого відповідач отримала кредит який було збільшено до 39000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява-анкета разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з недотриманням позичальником взятих на себе зобов`язань, станом на 09.12.2024 рік утворилась заборгованість, яка становить 40462,32 грн., з яких: 34008,30грн. заборгованість за тілом кредиту; 6095,85 грн. заборгованість за простроченими відсотками; пеня 358,17 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі 25324,69 грн. підлягають поверненню банку. Однак банк не надав доказів того, що сторонами погоджено розмір відсоткової ставки.

Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині відмовлених позовних вимог, в іншій частині рішення не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом (стаття 367 ЦПК України).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст. 626 та ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ч.1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родинними ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що у разі укладення кредитного договору, він підлягає підпису сторонами, всі істотні умови договору повинні бути узгоджені позичальником та позикодавцем, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Договору №б/н від 30 вересня 2008 року ОСОБА_1 отримала грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування коштами з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В анкеті-заяві від 30 вересня 2008 року сума кредитного ліміту зазначена у розмірі 3000 грн .

Сторонами було погоджено базову відсоткову ставку у розмірі 2,5% в місяць за користування кредитними коштами, про що був відповідач достеменно обізнаний та підписав анкету-заяву 30 вересня 2008 року, в якій зазначена така процентна ставка.

ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок та видано 30 вересня 2008 року платіжну картку №5577 .… …. 6699 строком дії 12/11, тобто грудня 2011 року включно; видано 20 березня 2012 року платіжну картку №5211 …. …. 8028 строком дії 10/15, тобто жовтня 2015 року включно; 30 серпня 2015 року платіжну картку №5168 .… …. 5098 строком дії 07/19, тобто липень 2019 року включно; видано 09 липня 2019року платіжну картку №4149 …. …. НОМЕР_5 строком дії 06/23, тобто червень 2023 року.

Про факт отримання вказаних платіжних карток свідчить надана Банком виписка по рахунку клієнта, з якої вбачається, що ОСОБА_1 користувалася вказаними картками, зокрема, знімала кошти у банкоматі, користувалася терміналом, сплачувала за товари в торговій мережі тощо.

Підписавши анкету-заяву, яка є складовою частиною договору, та довідку про умови кредитування ОСОБА_1 добровільно погодилася на умови договору, взяла на себе відповідні зобов`язання.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками не відповідає обставинам справи, суперечить наявним в справі доказам .

ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування, що передбачають нарахування відсотків за користування коштами, тому вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами є доведеними.

В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2906,88 грн.

Рішення в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції не оскаржено, тому в силу визначених статтею 367 ЦПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції законність рішення в цій частині при даному апеляційному перегляді справи не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 15 травня 2025 рокув частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за Договором №б/н від 30 вересня 2008 року заборгованість станом на 09 грудня 2024 року за відсотками в сумі 6095грн. 85коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2906,88 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 жовтня 2025 року .

Судді: