Справа № 490/5753/22
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

24 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А., за участі секретаря судового засідання Вознюк Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Департаменту патрульної поліції на Постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, суб`єкт оскарження - Центральний відділ державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Одеса), боржник ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

За допомогою засобів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, стягувач у виконавчому провадженні звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, а також про повторну видачу виконавчого листа, та поновлення строку на його пред`явлення, в разі якщо такий строк є пропущеним.

Просив Скасувати постанову державного виконавця від 24.06.2025 року у ВП №74336093 про закінчення виконавчого провадження. У разі встановлення судом пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа- поновити такий строк. Повторно видати Позивачу оригінал виконавчого листа за рішенням у справі №490/5753/22 для негайного пред`явлення до виконання

Ухвалою суду від 20.08.2025 скаргу прийнято до розгляду.

В обґрунтування скарги зазначав, що 16.05.2023 року Центральний районний суд м. Миколаєва ухвалив рішення у справі № 490/5753/22 яким зобов`язав Боржника ОСОБА_1 повернути Департаменту патрульної поліції спецзасоби, а саме: кайданки БР-М-92 ВІ 15 8239 та два ключі до них, виріб ПГ-М, аерозольний балон «Терен-4М», та бронежилет «Страж М ТТ/ПМ» КІ № 4855 згідно з переліком у рішенні суду. На виконання рішення видано виконавчий лист від 16.02.2025 року та пред`явлено його до органу державної виконавчої служби. 02.07.2025 року до Департаменту патрульної поліції надійшла постанова головного державного виконавця центрального відділу державної виконавчої служби Наумової Ганни від 24.06.2025 року про закінчення виконавчого провадження № 74336093. Відповідно до абзацу 3 частини третьої ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Згідно з п. 11 частини першої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою ст. 63 цього Закону. Частиною першою ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Посилаючись на викладене, просив скаргу задовольнити.

Ухвалою суду від 24.09.2025 року відкладено розгляд скарги .Зобов`язано представника заявника Департаменту патрульної поліції Палієнко Д.Т. негайно направити в установленому ч. 7 ст. 43 ЦПК України порядку копію скарги з додатками суб`єкту оскарження - Центральний відділ державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) та боржнику ОСОБА_1 - та надати суду докази направлення.

Представник заявника підтримав вимоги скарги та просив задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець та боржник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені своєчасно і належним чином.

Боржник ОСОБА_1 , надіслалал суду повідомлення , що перебуває за кордоном та не може прибути до суду.

Державний виконавець надав суду відзив на скаргу,в якому просив відмовити у задволенні скарги. В обгрунтування заперечнеь посилався на те, що відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. 24.06.2025 головним державним виконавцем відділу Наумовою Г.Г., керуючись вимогами пункту 11 частини 1 статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження та до Центрального районного суду м.Миколаєва разом з оригіналом виконавчого документа. Таким чином постанова про закінчення виконавчого провадження винесена з дотримання норм чинного законодавства а саме, вимог абз.3 ч. 3 ст. 63 Закону оскільки боржником рішення суду №490/5753/22 станом на 24.06.2025 не виконано, а державним виконавцем здійсненні всі заходи передбачені вимогам ст.ст 63,75 Закону та чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши скаргу та додані до неї письмові докази, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено,що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2023 року зобов`язано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути Департаменту патрульноїполіції () спеціальні засоби, а саме: кайданки БР-М-92 ВІ 15 8239 та два ключі до них, виріб ПГ-М, аерозольний балон «Терен-4М» та бронежилет «Страж М ТТ/ПМ» КІ № 4855.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Департаменту патрульної поліції, витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн.

Виконавчий лист, виданий Центральним райнним судом м.Миколаєва від 16.02.2024 року , перебував на примусовому виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

04.03.2024 до Відділу надійшла заява представника стягувача Дар`ї Палієнко від 19.02.2024 про відкриття виконавчого провадження разом з оригіналом виконавчого листа по справі № 490/5753/22, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про зобов`язати Порфир`єву анну Сергіївну повернути Депатраменту патрульної поліції спеціальні засоби, а сме кайданки БР-М-92 BI 158239 та два ключі до них, виріб ПГ-М, аерозольний балон «Теренм-4М» та бронижелет «Страж МТТ/ПМ» КІ № 4855. Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Відділу Кірток Антоном Анатолійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2025, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження.

У постанові про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2024, а саме в п. 2 боржника було зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Проте, станом на 07.08.2024 року будь-які повідомлення про виконання рішення суду чи обставини, які ускладнюють виконання рішення суду від сторін виконавчого провадження до Відділу не надходили. 07.08.2024 головним державним виконавцем відділу Наумовою Ганною Геннадіївною складено акт державного виконавця, яким встановлено, що боржником рішення суду не виконано.

07.08.2024, керуючись ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 1700 грн. за вих. №91939, яку направлено боржнику за адресою: АДРЕСА_1 . У постанові про накладення штрафу від 07.08.2024, а саме в п. 2 боржника було зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.

Станом на 12.03.2025 р. інформації та доказів, які підтверджують виконання рішення, боржником не надано до Відділу не надходило повідомлення від боржника про виконання рішення суду. 12.03.2025 головним державним виконавцем відділу Наумовою Г.Г. складено акт державного виконавця яким встановлено, що боржником рішення суду не виконано.

12.03.2025, керуючись ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повторним невиконанням рішення суду, незважаючи на попередження державного виконавця, винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 3400 грн, яка за вих. №31729 була направлена боржнику за адресою: АДРЕСА_1 .

24.06.2025 головним державним виконавцем відділу Наумовою Г.Г. подано до Відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України.

Постановою державного виконавця Наумової Ганни від 24 червня 2025 виконавче провадження № 74336093 закінчено. В постанові зазначено, що, постановою державного виконавця від 07.08.2025 року накладенно штраф на боржника за невиконання рішення суду, 13.03.2025 року винесено постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі.

Оскільки рішення боржником не виконано та не може бути виконано в подальшому без участі боржника - 24.06.2025 року державним виконавцем надіслано до відділення поліції № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області повідомлення про вчинення боржником ОСОБА_2 , кримінального правопорушення за ознаками ст. 382 КК України.

Згідно зі статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Згідно зі статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абзацу 3 ч. 3 ст. 63 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно п.11 ч.1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

Державний виконавець постановив закінчити виконавче провадження, керуючись вимогами п.11 ч.1 ст. 39 , ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року в справі №1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Як зазначає Європейський Суд з прав людини у справі "Soering vs UK" Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльністю державного виконавця регламентовано розділом VII ЦПК України.

Згідно зст. 447 ЦПК Українисторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно постанови Верховного Суду від 15 вересня 2023 року № 551/920/22 виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з положеннями статей 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість, неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

З огляду на зміст ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню на підставі виконавчих документів підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як передбачено положеннями ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Вказаним вимогам Закону відповідає і порядок виконання рішень немайнового характеру, встановлений у розділі ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (зі змінами).

Натомість, з огляду на зміст оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, державним виконавцем не вчинено усіх передбачених законом дій щодо встановлення місцезнаходження боржника та можливості здійснити виконавчі дії щодо перевірки виконання рішення суду боржником . Відсутні відомості про належне повідомлення боржника про необхідність вчинення певних дій з виконання рішення суду чи про можливість вчинення таких дій не тільки особисто боржником, а представником боржника - адже рішення суду покладає на боржника не вчинення дій, пов`язаних безпосередньо з особою боржника, а обов`язок з повернення визначених речей матеріального світу.

За вказаних обставин, передчасне та безпідставне закінчення виконавчого провадження порушує права скаржника, забезпечені судовим рішенням.

Статтею 451 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про необхідність задоволення скарги про скасування постанови державного виконавця від 24.06.2025 року у ВП №74336093 про закінчення виконавчого провадження , а також зобов`язати вказаний відділ відновити виконавче провадження з метою виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо клопотання стягувача " у разі встановлення судом пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа- поновити такий строк - суд вважає за необхідне роз`яснити представнику Департаменту Патрульної поліції, що відповідно до ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження" , виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років - отже його клопотання є взагалі безпідставним.

Щодо клопотання про повторну видачу Позивачу оригіналу виконавчого листа за рішенням у справі №490/5753/22 для негайного пред`явлення до виконання - суд вважає за необхідне роз`яснити представнику Департаменту Патрульної поліції, що норамами ЦПК України та ЗУ "Про виконавче провалдження" передбачено порядок видачі дублікату виконавчого листа в разі його втрати , а така процесуальна дія суду як "повторна видача виконавчого листа" діючим законодавством не передбачена, отже вимога заяви не грунтується на вимогах закону.

Керуючись ст.ст. 1, 63, 64-1, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258-260, 447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця від 24.06.2025 року у ВП №74336093 про закінчення виконавчого провадження та зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо відновлення виконавчого провадження №74336093 для виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження».

В задоволенні інших вимог заяви - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О.А. Гуденко