Справа № 489/3296/25
Провадження № 2/489/2073/25
27 жовтня 2025 року м. Миколаїв
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Костюченка Г.С.,
із секретарем судових засідань Савковою К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення забогованості,
Стягнути з ОСОБА_1 користь Миколаївської міської ради через виконавчий комітет Миколаївської міської ради судовий збір 3028,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.
На підставі вказаного рішення між Миколаївською міською радою та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі від 24.10.2008 за № 6021 (далі - Договір оренди № 6021), посвідчений Лашиною О.П., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 3033. Відповідно п. 3.1 розділу 3 Договору оренди № 6021 Договір діяв до подальшому продовжений не був.
14.11.2006 за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.10.2005 у справі № 2-4700 право власності на вказаний нежитловий об`єкт перейшло до ОСОБА_2 01.02.2013 право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна було набуте приватним підприємством «РОІЛ ПЛЮС» на підставі свідоцтва № 141 від 01.02.2013, виданого ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу. 29.07.2020 право власності на нежитлові будівлі по АДРЕСА_1 набуто ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 875 від 27.07.2020, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою О.С.
Ухвалою суду від 05.05.2025, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
В судове засіданні представник позивача не з`явився. Надійшла письмова заява з проханням розглядати справу за відсутності представника. Позовні вимоги просив задовольнити.
Відповідач в с удове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Правом надання відзиву на позов не скористався.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
На підставі вказаного рішення між Миколаївською міською радою та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі від 24.10.2008 за № 6021 (далі - Договір оренди № 6021), посвідчений Лашиною О.П., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 3033. Відповідно п. 3.1 розділу 3 Договору оренди № 6021 Договір діяв до подальшому продовжений не був.
14.11.2006 за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.10.2005 у справі № 2-4700 право власності на вказаний нежитловий об`єкт перейшло до ОСОБА_2 01.02.2013 право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна було набуте приватним підприємством «РОІЛ ПЛЮС» на підставі свідоцтва № 141 від 01.02.2013, виданого ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу. 29.07.2020 право власності на нежитлові будівлі по АДРЕСА_1 набуто ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 875 від 27.07.2020, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою О.С.
За правилами пункту 287.7 статті 287 Податкового кодексу України у разі надання в бренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або в дати укладення договору оренди будівель (їх частин). З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності». Відповідач не є власником земельної ділянки і постійним землекористувачем земельної ділянки, у зв`язку із чим не є платником плати за землю у формі земельного податку, тому єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього є орендна плата.
Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно - правовими актами. У частинах першій та другій статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, щощо перебувають власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.
До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці що перебуває власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, вказана норма закріпила загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.
За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 12.10.2016 у справі № 6-2225 цс16. За частиною третьою статті 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку.
Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі споруду, що розташовані в разі, зокрема, набуття права власності на житловий будинок, будівлю або на орендованій іншою особою земельній ділянці. розташовані Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою кодексу у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 Земельного України).
Аналогічна правова позиція вже була 804-16) висловлена та постанові Верховним від Судом України у постанові від 8 червня 2016 року (справа №21- 12 вересня 2017 року (справа №21-307816). Отже, до нового власника об`єкта нерухомості переходить і встановлений податковим розташоване законом обов`язок набуте зі сплати податку за земельну ділянку (орендної плати), на якій ним майно (постанова ВС від 31.01.2018 року по справі № 825/308/17). (відповідно При виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду попереднього до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право припинення власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без нерухомості, у якому цілому договору оренди земельної ділянки.
Згідно приписів статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які в обов`язковими до виконання на відповідній території. Згідно із статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні платним, об`єктом плати за землю є земельна ділянка, плата за землю справляється відповідно до закону.
Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до пунктів 4.2., 4.3. розділу 4 умов договору оренди землі річна орендна плата за земельну ділянку встановлена у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Розмір нормативної грошової оцінки не є сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації.
Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки змінюватиметься без внесення змін та доповнень до договору. Згідно пункту 9.4. розділу 9 умов договору оренди землі орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату.
Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі (ст.ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі»). Таким чином, кошти у вигляді орендної плати складають з урахуванням індексів інфляції, що за період з 29.07.2020 до 12.02.2024 становлять загальну суму 57 944,49 грн., яку повинен був сплатити Відповідач за умовами договору оренди землі.
Земельна ділянка, на якій розташовано належне Відповідачу нерухоме майно, відноситься до комунальної власності та належить Миколаївській міській раді. За таких обставин право пред`явлення позову до Відповідача про стягнення заборгованості за договором оренди землі належить Миколаївській міській раді.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення забогованості задовольнити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_1 .
Суддя Г.С. Костюченко
Повний текст судового рішення складено 27.10.2025.