Справа №274/5844/25
Провадження № 2/0274/2314/25
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"20" жовтня 2025 р. м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Хуторна І. Ю., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

21.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість:

- за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в межах Кредитного договору №_CARD в розмірі 30942,72 грн;

- за кредитним договором № 002/12164487-8Р в розмірі 24070,09 грн.

Ухвалою судді від 10.10.2025 позовну заяву залишено без руху. Позивачу запропоновано сплатити судовий збір за реквізитами вказаними в ухвалі та подати про це суду письмові докази.

На виконання ухвали судді від 10.10.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» через підсистему «Електронний суд» 17.10.2025 направило до суду заяву про усунення недоліків, в якій зазначає, що товариство правомірно долучило до позовної заяви платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 110381 від 18.04.2025 на суму 3028,00, яка долучена до цивільної справи № 274/3567/25, оскільки позовна заява у вказаній справі ухвалою судді від 13.05.2025 повернута позивачу.

У заяві ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначає, що законодавством не встановлено заборону на звернення до суду з позовною заявою повторно з тією ж платіжною інструкцією, яка була додана у випадку попереднього звернення до суду, а також не зазначено необхідність сплати судового збору повторно, посилається при цьому на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 27.09.2012.

Ознайомившись із заявою, суддя доходить висновку, що зазначені в ухвалі від 10.10.2025 недоліки позовної заяви не усунуто.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Тобто, суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної справи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.08.2021 р. у справі №160/5879/20.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 10.10.2025 судом встановлено, що за відомостями автоматизованої систему документообігу суду судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, сплачений згідно платіжноїінструкції кредитового переказу коштів № 110381 від 18.04.2025, зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України у справі № 274/3267/25 за розгляд позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договорам, яку ухвалою судді від 13.05.2025 було повернуто позивачу.

Таким чином, платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 110381 від 18.04.2025 на суму 3028,00 грн, не є документом, що підтверджує сплату ТОВ «ФК «ЄАПБ» судового збору за подання до суду позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у справі № 274/5844/25.

Тобто, у цій справі судовий збір не сплачено, долучена квитанція про таку сплату не свідчить, а тому недоліки позовної заяви не усунуті.

Натомість норми, які б передбачали можливість повторного використання документу про сплату судового збору, який вже зараховано до спеціального фонду державного бюджету України, і таке зарахування відбулось у межах конкретної справи, як в Законі України "Про судовий збір", так і в Цивільному процесуальному кодексі України відсутні.

Суд зазначає, що до внесення змін Законом України від 22.05.2015 р. №484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" редакція частини четвертої статті 6 Закону України "Про судовий збір", передбачала, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону, яке виключено).

Зі змістом даної норми у редакції до набрання чинності Законом України від 22.05.2015 р. №484-VIII кореспондуються роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться у пункті 8 листа від 27.09.2012 р. № 10-1386/0/4-12 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір", а саме: "Якщо позовну заяву було залишено судом без розгляду з підстав, передбачених частиною першою статті 207 ЦПК, а позивач у порядку частини другої цієї статті знову звернувся з позовом до суду в загальному порядку, він вправі використати при цьому первісний документ про сплату судового збору, але за умови, що суму відповідного збору йому не було повернуто (частина четверта статті 6 Закону). За наявності сумнівів у тому, чи було здійснено таке повернення, суд має право витребувати у позивача належні докази (зокрема, довідку органу Державної казначейської служби України про те, що сума судового збору позивачеві з Державного бюджету України не поверталася)".

Разом з тим, вказане роз`яснення не є актуальним і релевантним правовідносинам у цій справі в світлі чинної редакції статті 6 Закону України "Про судовий збір", яка не містить відповідних положень щодо можливості повторного використання документу, яким підтверджено сплату судового збору, у разі повернення позовної заяви.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.02.2019 р. у справі № 1540/3297/18 та в ухвалі від 03.11.2021 р. у справі № 9901/447/21.

З огляду на викладене, посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 р., як на підставу можливості повторного використання платіжного документу зі сплати судового збору, зарахованого в іншій справі, є безпідставним.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається.

Керуючись ст. ст. 255, 256, 258-260, 352-355 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя І.Ю. Хуторна