Провадження №: 2/336/4808/2025
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

17 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Л.В.,

ознайомившись з матеріалами цивільної справи ЄУН 336/10053/25 (провадження № 2/336/4808/2025) за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Запорізька філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, Головний сервісний центр МВС

про скасування арешту з нерухомого та рухомого майна,

встановив:

15 жовтня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Запорізька філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, Головний сервісний центр МВС про скасування арешту з нерухомого та рухомого майна. Позивач в позовній заяві просить: 1) скасувати арешт з нерухомого майна житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 накладений постановою про накладення арешту на майно б/н, 2012-0718Т00:00:00Z, старшим слідчим прокуратури Малишевим О.В. прокуратури Шевченківського району міста Запоріжжя; 2) скасувати арешт з нерухомого майна земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :07:022:0006, накладений постановою про накладення арешту на майно б/н, 2012-0718Т00:00:00Z, старшим слідчим прокуратури Малишевим О.В. прокуратури Шевченківського району міста Запоріжжя; 3) скасувати арешт з рухомого майна автомобілю ВАЗ 2170, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В.

Дослідивши позовну заяву з додатками, суддя вважає, що подана позовна заява не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому згідно зі ст.185 ЦПК України, її належить залишити без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

В позовній заяві позивач зазначає відповідача: Шевченківську окружну прокуратуру міста Запоріжжя, проте не наведено змісту позовних вимог до цього відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач визначив відповідачем Шевченківську окружну прокуратуру міста Запоріжжя та просив скасувати арешти з нерухомого та рухомого майна. Шевченківська окружна прокуратура міста Запоріжжя рішень щодо накладення арешти на приймала.

Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Позивачу необхідно уточнити відповідача та викласти зміст позовних вимог щодо зазанчено відповідача.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів.

З урахуванням цих норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) праві та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений вст.16 ЦК України.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивач не зазначив правових підстав пред`явлення позову саме до Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя, не наведено жодних посилань на порушення, невизнання чи оспорювання з боку даних органів його певних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Суддя звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідачів, які як і позивач мають право на судовий захист, а для реалізації цього права мають бути обізнаними з тим, які вимоги до них заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Як вбачається з позовної заяви, вона містить лише виклад обставин (про належність житлового будинку, земельної ділянки, автомобілю ОСОБА_2 та наявності обтяження), проте не зазначено доказів щодо дій, рішень чи бездіяльності відповідача до якого ставляться вимоги.

Позивачем не надано постанову про накладення арешту на майно б/н, 2012-0718Т00:00:00Z, хоча в позовній заяві зазначено, що саме на підставі цієї постанови накладено арешт.

В позовній заяві позивач вказує, що вона є спадкоємцем першої черги та надає витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі, однак у витязі не зазначено хто саме є спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 .

Крім того, з доданих до позовної заяви документів слідує, що 04 грудня 2013 року при ухваленні вироку Шевченківським районним судом м. Запоріжжя вирішено питання щодо арешту накладеного на майно ОСОБА_2 . Прийнято рішення: «арешт накладений на майно ОСОБА_2 , а саме житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та автомоібль ВАЗ-2170, д/н НОМЕР_1 зняти». Вирок набрав законної сили 20 грудня 2013 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ч.2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Позивач не зазначає, які перешкоди виникли у виконанні судового рішення яке набрало законної сили.

Як вбачається з позовної заяви, вона містить лише виклад обставин, проте не зазначено доказів щодо дій, рішень чи бездіяльності відповідача до якого ставляться вимоги. До позовної заяви не надано доказів, які підтверджують наведені позивачем обставини.

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн., однак суддя не погоджується з таким розміром судового збору.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 133ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно з абзацом 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів - предмета і підстави позову.

Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З поданої позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 пред`явила 3 позовні вимоги немайнового характеру (про скасування арешту на майно), а саме: 1) скасувати арешт з нерухомого майна житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 накладений постановою про накладення арешту на майно б/н, 2012-0718Т00:00:00Z, старшим слідчим прокуратури Малишевим О.В. прокуратури Шевченківського району міста Запоріжжя; 2) скасувати арешт з нерухомого майна земельної діялнки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :07:022:0006, накладений постановою про накладення арешту на майно б/н, 2012-0718Т00:00:00Z, старшим слідчим прокуратури Малишевим О.В. прокуратури Шевченківського району міста Запоріжжя; 3) скасувати арешт з рухомого майна автомобілю ВАЗ 2170, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску.

Судовий збір необхідно сплачувати за кожну вимогу, а тому позивачу необхідно доплатити судовий збір за дві вимоги.

За таких обставин, позовну заяву слід залишити без руху для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258-261, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Запорізька філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, Головний сервісний центр МВС про скасування арешту з нерухомого та рухомого майна - залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В. Петренко