Справа № 279/2844/25
провадження №2/279/1394/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2025 року місто Коростень
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Пацко О.О.
секретарі Селюк К.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коростень справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Бугайов Дмитро Миколайович до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Бугайов Д.М. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09 листопада 2024 року ОСОБА_2 , о 14.50 годині за адресою: м.Коррстень, вул. Сергія Кемського, 4, керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустила зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Европротокол) від 09.11.2024 року о 14 год. 50 хв. ОСОБА_4 на рухаючись на транспортному засобі «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , в одному і тому ж напрямку по вулиці Сергія Кемського, 4 міста Коростеня Житомирської області, здійснила зіткнення із їдучим автомобілем «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п.2.3 (б), п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. ОСОБА_2 у Европротоколі свою вину визнала, що підтвердила власноручним підписом, щодо обставин пригоди не заперечувала, жодних застережень не висловлювала. Внаслідок вищевказаного ДТП автомобіль «VOLKSWAGEN LT 35», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження та вартість відновлювального ремонту оцінено в розмірі 139 000, 00 грн. Власником даного транспортного засобу є ОСОБА_1
Ухвалою суду від 12.05.2025 року справу призначено до розглянуто в порядку загального позовного провадження.
Також, в обґрунтування розміру нібито завданої шкоди до матеріалів справи в якості доказів не акт незалежної оцінки завданої шкоди, а документи на нібито підтвердження витрат Позивача з відновлювального ремонту ТЗ, що є неналежним доказом в розумінні ст. 77 ЦПК України.
Також, згідно до п.п.77) п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків , що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством.
Також, в обґрунтування нібито завданої Позивачу маральної шкоди в наслідок зазначено те, що Позивач був позбавлений можливості використання ТЗ, змушений був здійснювати витрати на ремонт ТЗ та постійно звертатися до СТО та страховика, однак даний ТЗ використовувався не позивачем, а водієм ОСОБА_3 який і здійснював витрати та спілкування з СТО. Договір №22-10/24 на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів укладений між ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_3 .
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові та інших поданих ним заявах по суті справи.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених в поданому ним відзиві на позов.
Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 09 листопада 2024 року ОСОБА_2 , о 14.50 годині за адресою: м.Коррстень, вул. Сергія Кемського, 4, мала місце ДТП за участю транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , власником якого є ОСОБА_1 ..
Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Зазначена ДТП мала місце з вини водія ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Європротоколом від 09.11.2025 року.
В силу положень ч.6 ст. 82 ЦПК України вина ОСОБА_2 , у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є позивач, та обставини даної ДТП не потребують доказування.
Як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №222860679, за яким була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду майну становить 160000,00 грн. на одного потерпілого, при цьому розмір франшизи складає 2500 грн.
Однак, відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) від 16.01.2025 та рахунку № 12 від 19.12.2024 фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN LT 35», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 139000,00 гривень.
Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика (правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 р. в справі № 147/66/17).
Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
Таке правозастосування суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові Великої Палати від 14 грудня2021 року по справі № 147/66/17, які суд в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV).
Враховуючи, що транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, яка відбулась з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА, при цьому розмір завданої позивачу шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, суд приходить до висновку, що у даному випадку відсутні правові підстави для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування заявленої позивачем шкоди, яка не перевищує такий ліміт відповідальності, а тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.
Також, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що саме вона понесла витрати на відновлення пошкодженого автомобіля, оскільки договір №22-10/24 на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів укладений між ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_3 ще 22.10.2024 року, тобто до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.11.2024 року.
Не підлягає задоволенню й вимога про відшкодування моральної шкоди, оскільки жодними доказами не підтверджено, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості використання автомобілем, змушена була здійснювати витрати на ремонт та постійно звертатися до СТО та страховика.
Крім того, оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Бугайов Дмитро Миколайович до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП, відмовити.
Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О.Пацко