Справа № 504/2577/18
Номер провадження 2-і/504/158/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Віснької Н.В.,

секретаря судового засідання Коцар А.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Савицької О.М.,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Савицької О.М. про встановлення порядку виконання рішення суду за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі - продажу недійсним, визнання договору купівлі - продажу дійсним, визнання права власності, -

встановив:

В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання права власності, відшкодування безпідставного набутого майна та зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 лютого 2023 року по справі № 504/2577/18 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна та зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Документ сформований в системі «Електронний суд» 06.07.2025 2 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 171504,00 ( сто сімдесят одну тисячу п`ятсот чотири) гривень в рахунок компенсації права на належну частку у рухомому майні ОСОБА_1 . В задоволенні вимог до ОСОБА_5 про відшкодування вартості безпідставного набутого майна позивачу відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.03.2024 року, Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 лютого 2023 року в оскаржуваній частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та зустрічні позовні вимоги заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1 поділ спільного майна подружжя задовольнити частково. Суд вирішив поділити майно, що є спільною сумісною власністю, виділивши у власність ОСОБА_1 наступне майно: холодильник LGGC-B207GVQV вартістю 23617 грн.; телевізор SAMSUNGUE40MU61, вартістю 23877 грн.; диван Miomi, вартістю 20050 грн.; ліжко двоспальне ОСОБА_7 , вартістю 13222 грн.; кондиціонери Samsung 2 шт. загальною вартістю 12786 гр.; шафи загальною вартістю 40701 грн..; всього на суму 134253 грн. Виділити у власність ОСОБА_4 наступне майно: пральна машина BOSHWAW32540EU, вартістю 20070 грн.; ліжко дитяче ОСОБА_8 , вартістю 6020 гр.; духова плита Gorenje, варильна поверхня Whirlpool загальною вартістю 18350 грн.; посудомийна машина Bosh вартістю 7780 гр.; витяжка Гюнтер вартістю 7000 грн.; кухня вартістю 145285 гр.; всього на суму 204505 грн. Також суд вирішив різницю у вартості часток в сумі 35126 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1

13.06.2025 року представником позивача адвокатом Савицькою О.М. подано до суду клопотання яким просить суд встановити спосіб виконання Постанови Одеського апеляційного суду від 18.03.2024 року у справі № 504/2577/18, а саме: вилучити у ОСОБА_4 та передати ОСОБА_1 виділене йому у власність наступне майно: холодильник LGGC-B207GVQV вартістю 23617 грн, телевізор SAMSUNGUE40MU61, вартістю 23877 гри, диван Miomi, вартістю 20050 грн, ліжко двоспальне ОСОБА_7 , вартістю 13222 грн, кондиціонери Samsung 2 шт. загальною вартістю 12786 грн, шафи загальною вартістю 40701 грн, всього на суму 134253 грн.

Обґрунтовуючи подане клопотання представник позивача посилається ОСОБА_1 видано виконавчий лист, в якому викладено резолютивну частину судового рішення, а саме: поділити майно, що є спільне сумісною власністю, виділивши у власність ОСОБА_1 наступне майно: холодильник LGGC-B207GVQV вартістю 23617 грн.; телевізор SAMSUNGUE40MU61, вартістю 23877 грн.; диван Miomi, вартістю 20050 грн.; ліжко двоспальне ОСОБА_7 , вартістю 13222 грн.; кондиціонери Samsung 2 шт. загальною вартістю 12786 гр.; шафи загальною вартістю 40701 грн..; всього на суму 134253 грн. При цьому добровільно передати ОСОБА_1 виділене йому майно ОСОБА_4 відмовляється, а постанова Одеського апеляційного суду від 18.03.2024 року заходи примусового виконання судового рішення не містить .

В судовому засідання представник позивача адвокат Савицька О.М. підтримала подану нею заяву про встановлення способу виконання судового рішення.

Представник відповідача адвокат Бойко С.В. заперечували проти задоволення заяви вказуючи, що відповідач ОСОБА_4 не заперечує проти передання майна ОСОБА_1 ,, проте до неї ніхто не звертався.

Розглянувши подану представником заяву про встановлення порядку виконання рішення суду, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд доходить наступних висновків.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, в позовних вимогах з врахуванням

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 лютого 2023 року по справі № 504/2577/18 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна та зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Документ сформований в системі «Електронний суд» 06.07.2025 2 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 171504,00 ( сто сімдесят одну тисячу п`ятсот чотири) гривень в рахунок компенсації права на належну частку у рухомому майні ОСОБА_1 . В задоволенні вимог до ОСОБА_5 про відшкодування вартості безпідставного набутого майна позивачу відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.03.2024 року, Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 лютого 2023 року в оскаржуваній частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та зустрічні позовні вимоги заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1 поділ спільного майна подружжя задовольнити частково. Суд вирішив поділити майно, що є спільною сумісною власністю, виділивши у власність ОСОБА_1 наступне майно: холодильник LGGC-B207GVQV вартістю 23617 грн.; телевізор SAMSUNGUE40MU61, вартістю 23877 грн.; диван Miomi, вартістю 20050 грн.; ліжко двоспальне ОСОБА_7 , вартістю 13222 грн.; кондиціонери Samsung 2 шт. загальною вартістю 12786 гр.; шафи загальною вартістю 40701 грн..; всього на суму 134253 грн. Виділити у власність ОСОБА_4 наступне майно: пральна машина BOSHWAW32540EU, вартістю 20070 грн.; ліжко дитяче ОСОБА_8 , вартістю 6020 гр.; духова плита Gorenje, варильна поверхня Whirlpool загальною вартістю 18350 грн.; посудомийна машина Bosh вартістю 7780 гр.; витяжка Гюнтер вартістю 7000 грн.; кухня вартістю 145285 гр.; всього на суму 204505 грн. Також суд вирішив різницю у вартості часток в сумі 35126 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до частин першої, третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як встановлено судом, дійсно апеляційним судом у постанові від 18.03.2024 року ОСОБА_1 виділено наступне майно: холодильник LGGC-B207GVQV вартістю 23617 грн.; телевізор SAMSUNGUE40MU61, вартістю 23877 грн.; диван Miomi, вартістю 20050 грн.; ліжко двоспальне ОСОБА_7 , вартістю 13222 грн.; кондиціонери Samsung 2 шт. загальною вартістю 12786 гр.; шафи загальною вартістю 40701 грн..; всього на суму 134253 грн.

Так, поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.

У постанові від 24 грудня 2014 року у справі №21-506а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Подібного підходу дотримується і Верховний Суд, зокрема у постановах від 7 березня 2018 року у справі № 456/953/15-а, від 16 липня 2020 року у справі №130/2176/17, від 11 листопада 2020 року у справі №817/628/15 та від 17 лютого 2021 року у справі №295/16238/14-а.

При цьому невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту прав та інтересів громадян судом.

Порядок виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Отже, зміна способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, як зазначив Верховний Суд у постанові від 19 червня 2019 року у справі №2-55/10, спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті16 ЦКУкраїни способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

Проте, зі змісту заяви про встановлення порядку виконання рішення вбачається, що у ній фактично ставиться питання про зміну по суті судового рішення 18.03.2024року, що заборонено, за винятком випадків невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача.

Крім цього, стороною заявника не прийнято до уваги те, що рішення про виділення у власність майна взагалі не передбачає проведення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження», а отже отримання заявником статусу стягувача (який може бути суб`єктом подання заяви про встановлення чи зміну способу або порядку виконання рішення суду).

При цьому у разі відмови ОСОБА_4 передати виділене у власність ОСОБА_1 майна виникають нові правовідносини,- вчинення перешкод у користуванні майном, що можуть бути вирішені в окремому судовому провадженні, та не розглядаються судом в рамках розгляду заяви про встановлення способу виконання рішення суду.

За такого, суд не вбачає передбачених законом підстав для встановлення порядку виконання рішення, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження» та ст. 435 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Савицької О.М. про встановлення порядку виконання рішення суду відмовити.

Повний текст ухвали суду скласти протягом 5 днів з дня її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Вінська Н. В.