Справа № 214/8900/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 жовтня 2025 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ковтун Н.Г.,

за участю секретаря Фартушної Є.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Маслової Валентини Леонідівни до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору міни нерухомого майна дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Маслова В.Л., діючи в інтересах ОСОБА_1 , 08.09.2025 року звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить суд визнати дійсним договір міни нерухомого майна, а саме: квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_2 , на квартину, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належала на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , укладений 20 вересня 1996 року між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , а також неповнолітнім сином ОСОБА_3 , 1984 р.н., від імені якого діяла ОСОБА_1 , з іншої сторони, у Криворізькому філіалі Придніпровської товарної біржі.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 20.09.1996 року між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , а також неповнолітнім сином ОСОБА_3 , 1984 р.н., від імені якого діяла ОСОБА_1 , з іншої сторони, був укладений договір міни нерухомого майна, а саме: квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_2 , на квартину, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належала на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . Зазначений договір міни, на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», був зареєстрований у Криворізькому філіалі Придніпровської товарної біржі 20 вересня 1996 року за № 494-Н/96. 23.09.1996 року квартира АДРЕСА_3 була зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в КП «Криворізьке БТІ» та записано у реєстрову книгу №27п, сторінка №73, запис №73. Також, 23.09.1996 року квартира АДРЕСА_4 була зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 в КП «Криворізьке БТІ» та записано у реєстрову книгу №46п, сторінка №202, запис №202. Крім того, зазначила, що вказаний договір нотаріально посвідчений не був. 21.10.1999 року, згідно договору дарування 1/3 частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О., ОСОБА_4 , подарував ОСОБА_1 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 .

У зв`язку з тим, що спірний договір від 20.09.1996 не було нотаріально посвідчено у відповідності до вимог ст.ст. 47, 227 ЦК Української РСР (в редакції чинній на момент укладення спірного правочину), позивачка позбавлена можливості розпорядитися своєю власністю, а тому вимушена звернутися до суду.

Ухвалою суду від 09 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23 вересня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка та її представник правом на участь у судовому засіданні не скористалися, від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому зазначила, що позов визнає повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до положень статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 20 вересня 1996 року між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , а також неповнолітнім сином ОСОБА_3 , 1984 р.н., від імені якого діяла ОСОБА_1 , з іншої сторони, був укладений договір міни нерухомого майна, а саме: квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_2 , на квартину, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належала на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Зазначений договір міни, на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», був зареєстрований у Криворізькому філіалі Придніпровської товарної біржі 20 вересня 1996 року за № 494-Н/96.

Вказаний договір міни нотаріально посвідчений не був.

На підставі зазначеного договору міни від 20 вересня 1996 року, 23 вересня 1996 року квартира АДРЕСА_3 була зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в КП «Криворізьке БТІ» та записано у реєстрову книгу №27п, сторінка №73, запис №73, а квартира АДРЕСА_4 була зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 в КП «Криворізьке БТІ» та записано у реєстрову книгу №46п, сторінка №202, запис №202.

Після укладення договору міни позивачка 07 квітня 1998 року зареєструвала своє місце проживання у квартирі АДРЕСА_3 , де зареєстрована і до даного часу, а відповідачка ОСОБА_2 зареєструвала своє місце проживання у квартирі АДРЕСА_4 , де зареєстрована і до даного часу.

21 жовтня 1999 року, згідно договору дарування 1/3 частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О., ОСОБА_4 , подарував ОСОБА_1 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 .

У зв`язку з тим, що спірний договір від 20.09.1996 не було нотаріально посвідчено у відповідності до вимог ст.ст. 47, 227 ЦК Української РСР (в редакції чинній на момент укладення спірного правочину), позивачка позбавлена можливості розпорядитися своєю власністю.

Встановленим судом обставинам відповідають правовідносини з порядку належного оформлення та форми договору купівлі-продажу нерухомого майна, передбачені ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, норми якого діяли на момент укладення угоди, дійсність якої як правовстановлюючого документу позивач має намір підтвердити у судовому порядку, що визначає для неї можливість реалізації прав на це майно.

Відповідно до ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Статтею 241 ЦК Української РСР (в редакції чинній на момент укладення спірного правочину) передбачено, що за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше; кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

Згідно ст. 242 ЦК Української РСР (в редакції чинній на момент укладення спірного правочину) до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Відповідно до с. 224 ЦК УРСР (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. При цьому, ч. 2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на час укладення договору) передбачено, що біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, зокрема, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Аналіз вказаних норм в їх сукупності приводить суд до переконання про існування колізії в матеріальних нормах, що визначали вимоги до форми угоди щодо відчуження нерухомого майна.

Судовим розглядом встановлено, що при укладенні договору міни від 20 вересня 1996 року сторони керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року, відповідно до якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір міни нерухомого майна укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. Відповідне посилання на ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року (в редакції, чинній на момент укладення договору) міститься безпосередньо у змісті договору в частині зазначення відомостей про його реєстрацію на товарній біржі.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Не дивлячись на відсутність нотаріального посвідчення договору, на його підставі право власності на обмінювані об`єкти нерухомості було зареєстроване як за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 КП «Криворізьке БТІ» 23 вересня 1996року у реєстровій книзі №27п, та і за ОСОБА_2 КП «Криворізьке БТІ» 23 вересня 1996року у реєстровій книзі №46п.

З огляду на вищевикладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору міни та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально посвідчено з посиланням на ст.15 Закону України «Про товарну біржу», тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95 133, 141, 258-259, 263-265, 273-274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Маслової Валентини Леонідівни до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору міни нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір міни нерухомого майна, а саме: квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_2 , на квартину, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належала на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , укладений 20 вересня 1996 року між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , а також неповнолітнім сином ОСОБА_3 , 1984 р.н., від імені якого діяла ОСОБА_1 , з іншої сторони, зареєстрований у Криворізькому філіалі Придніпровської товарної біржі за реєстровим №494-Н/96.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про сторін:

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 .

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення складено 15 жовтня 2025 року.

Суддя Н.Г. Ковтун