ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Осіпенко Л.М., розглянувши питання про відкриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «ЖИТЛО-СЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за отримані послуги та визнання договору про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території укладеним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «УК «ЖИТЛО-СЕРВІС» звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за отримані послуги та визнання договору про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, справу передано на розгляд судді Осіпенко Л.М.

Однак, ознайомившись із змістом та формою позовної заяви, суд встановив, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Водночас позивачем не надано суду доказів сплати судового збору.

Позивачем заявлено дві позовні вимоги: 1) стягнення заборгованості за отримані послуги у загальному розмірі 14 303,78 грн. (майнова вимога); 2) визнання договору про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території від 10.06.2025 року укладеним з 01.07.2025 року (немайнова вимога). При цьому, частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою, встановлена ставка судового збору 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн.).

Згідно пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлена ставка судового збору 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 059 800 грн.).

З огляду на викладене, позивачу слід сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру у розмірі 3 028,00 грн., а також за вимогу майнового характеру у розмірі 3 028,00 грн. (з розрахунку: 14 303,78 грн. х 1,5 %

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позов подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позову, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу десятиденного строку з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення наведених недоліків, протягом якого позивачу необхідно надати суду: 1) докази сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн. за вимогу майнового характеру; 2) докази сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн. за вимогу немайнового характеру.

Керуючись ст.ст. 95, 175, 177, 185-187, 260, 261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «ЖИТЛО-СЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за отримані послуги та визнання договору про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території укладеним.

Встановити позивачу десятиденний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що у випадку, якщо недоліки не будуть усунені протягом встановленого судом строку, позов буде повернуто особі, яка його подала.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.М. Осіпенко