н/п 2/490/4009/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Батечка М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

20.05.2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування вимог позивач зазначив, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 року в адміністративній справі №400/8366/23 було задоволено позов ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Миколаївській області та визнано протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Миколаївській області щодо не оформлення і ненадання до Головного управління пенсійного фонду України у Миколаївській області та позивачу оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсій, станом на 01.01.2022 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», для проведення перерахунку основного розміру його пенсії, а також зобов`язано Управління Служби безпеки України в Миколаївській області підготувати і надіслати ОСОБА_1 і Головному управлінню Пенсійного фонду України у Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт з включенням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2022.

З урахуванням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 року в адміністративній справі №400/8366/23, він 31.07.2024 року звернувся до Управління Служби безпеки України в Миколаївській області з приводу виготовлення і надіслання на адресу позивача і Головного управління пенсійного фонду України у Миколаївській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2024 року із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2024 року, на відповідний тарифний коефіцієнт з включенням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2024 року.

Однак начальник Управління Служби безпеки України в Миколаївській області Лисененко М.В. листом від 19 серпня 2024 року №64/Л-328/10 відмовив позивачу у виготовленні і надісланні Головного управління пенсійного фонду України у Миколаївській області оновленої довідки.

При цьому, на думку позивача, начальник Управління Служби безпеки України в Миколаївській області ОСОБА_2 вніс до листа від 19 серпня 2024 року №64/Л-328/10 завідомо неправдиві відомості, що підтверджується рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 року в адміністративній справі №400/8366/23; умисно не виконав рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 року в адміністративній справі №400/8366/23.

Позивач оскаржив неправомірні дії відповідача до суду, але рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року в адміністративній справі №400/53/25, позивачу в задоволенні позову було відмовлено.

Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що службовими особами Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, які на думку позивача, діяли не на підставі та не у спосіб, що предбачені конституцією та законами України, порушено право позивача на "ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження" в результаті чого позивачу було завдано майнової шкоди у розмірі збільшеного розміру пенсії, яку позивач міг би отримати за період з 01.02.2024 року по 30.04.2025 рік включно, а також моральної шкоди у розмірі 1500000,00 грн.

Позивач, посилаючись на положення статтей 11, 15, 16, 20, 23, 1156 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 56 Конституції України просить суд стягнути з державного бюджету відшкодування заданої йому моральної шкоди в розмірі 1500000,00 грн, розмір якої є достатнім для розумного задоволення потреб позивача на локалізацію негативних наслідків порушення службовими особами Управління Служби безпеки України в Миколаївській області права позивача на "ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Єрмічовою В.В. від 28.05.2025 року вищезазначену позовну заяву було передано на розгляд за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

21.08.2025 року матеріали справи передано на розгляд судді.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 22.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження та призначено проведення підготовчого засідання.

05.09.2025 року до суду надійшов відзив представника Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, який просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1500000 грн відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування заперечень представник відповідача зазначає, що позивач є пенсіонером Служби безпеки України, якому відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) призначено пенсію за вислугою років.

ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою від 31.07.2024 щодо підготовки та надіслання на адресу заявника та до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - ГУ ПФУ) оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2024 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), з урахуванням посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2024 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, процентної надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з метою проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2024.

Листом від 19.08.2024 № 64/Л-328/10 регіональний орган СБУ залишив без задоволення заяву ОСОБА_1 та відмовив в оформленні запитуваної довідки.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням щодо відмови у задоволенні звернення ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою від 30.12.2024 до Миколаївського окружного адміністративного суду. 04.03.2025 рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 400/53/25 відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 .

Позивач своїм правом на оскарження судового рішення, передбаченого статтею 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративній справі №400/53/25 не скористався.

У позові від 30.12.2024 ОСОБА_1 обгрунтовував як правову підставу для підготовки та направлення до ГУ ПФУ оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2024 для перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2024 через збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 ріки від 9 листопада 2023 року №3460-IX на 1 січня 2024 року, посилаючись при цьому на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №400/8366/23 від 12.09.2023. Згідно з вказаним судовим рішенням було зобов`язано Управління відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, Постанови №704 підготувати та надіслати позивачу і ГУ ПФУ оновлену довідку про його розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт з включенням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2022.

На виконання даного рішення суду регіональним органом СБУ підготовлена оновлена довідка від 11.10.2023 №108/2-69 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022, яка направлена до ГУ ПФУ за вих. №64/20-8163 від 11.10.2023.

Примірник довідки від 11.10.2023 № 108/2-69 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 за обліковим № 64/Л-428/10 від 22.11.2023 надіслана на адресу позивача простим поштовим відправленням.

Водночас, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 в адміністративній справі №400/8366/23 прийнято в межах заявлених позовних вимог та не зобов`язує (й не може зобов`язувати) Управління надавати ОСОБА_1 і ГУ ПФУ оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2024 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму встановленого на 1 січня 2024 року Законом України «Про Державний бюджет на України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року №3460-ІХ, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2024.

На думку представника відповідача при розгляді справи суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Виходячи з загальних засад доказування у справах про відшкодування моральної шкоди фізичній особі саме позивач повинен довести на підставі належних і допустимих доказів, які втрати немайнового характеру настали у нього, якими конкретно рішеннями, діями чи бездіяльністю вони заподіяні, невідповідність цих рішень, дій чи бездіяльності відповідача вимогам закону чи іншого нормативного акта, факт заподіяння цими рішеннями, діями чи бездіяльністю шкоди саме фізичній особі та її розмір, причинно-наслідковий

зв`язок між незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю та шкодою.

Представник відповідача наголошує, що позивачем не доведено наявності в діях (службових осіб) регіонального органу СБУ усіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення. Причетність Управління до заподіяння моральної шкоди позивачу останнім не доведена. Відсутні будь-які рішення щодо визнання неправомірними (незаконними) дій (бездіяльності) Управління, зокрема в адміністративній справі № 400/53/25. У матеріалах позовної заяви ОСОБА_1 відсутні будь-які докази, що підтверджують факт заподіяння позивачу душевних (моральних) страждань, приниження честі та гідності, будь-яких втрат немайнового характеру, яким чином вони заподіяні і внаслідок чого, а також правові підстави для застосування ним методики розрахунків з визначення розміру моральної шкоди в сумі 1500000 грн. Водночас, розмір моральної шкоди позивачем нічим не обгрунтований, ніякими доказами не підтверджується та встановлений виключно на його припущеннях.

Представник відповідача зазначає про недоведеність, на його думку, позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження неправомірності (незаконності) дій, зокрема, службових осіб Управління, наявності заподіяної йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями службових осіб регіонального органу СБУ, що на підставі статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

09.09.2025 року до суду надійшов відзив представниці Державної казначейської служби України, яка просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі та розгляд справи здійснити за відсутності представника Казначейства.

В обгрунтування заперечень представниця відповідача зазначає, що Казначейство, яке залучено до справи як відповідач, згідно із своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин і не має фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у даних правовідносинах, а в силу приписів статті 170 ЦК України, повноваженнями представляти Державу Україна в суді наділено саме органи Служби безпеки України.

Додатково, представниця відповідача звертає увагу суду, що те, що на органи Казначейства покладено повноваження щодо безспірного списання коштів державного та місцевих бюджетів на підставі рішення суду, але це не свідчить, що такі органи мають бути учасниками по кожній судовій справі, де однією з вимог є стягнення коштів з Державного бюджету України. Таку правову позицію викладено у постанові Великої Палати верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16. Таким чином, на думку представниці відповідача, Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдало (до того ж сам позивач не вказує на Казначейство як на порушника своїх прав). Позивач помилково визначив Казначейство, яке відповідно до законодавства є органом виконання рішень суду про стягнення шкоди з Державного бюджету, відповідачем у цій справі.

Крім того, представниця відповідача зазначає, що ОСОБА_1 , вже звертався з позовом до Миколаївського окружного адміністративного суду про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Миколаївській області щодо відмови у виготовленні і надсиланні на адреси ОСОБА_1 і Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2024 року для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2024 року та зобов`язати його вчинити певні дії: підготувати і надіслати на адреси ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2024 року. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 по справі №400/53/25 у задоволені зазначеного адміністративного позову було відмовлено. Відповідно зазначеного рішення Миколаївського окружного адміністративного суду не надання довідки Позивачу є обґрунтованим та відповідає чинному законодавству. Позивач не скористався правом оскарження в апеляційному порядку цього рішення, тому висновок суду по справі № 400/53/25 є обов`язковими для врахування при вирішенні інших справ. Рішення набрало законної сили та є обов`язковим для виконання на всій території України.

Також представниця відповідача зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження спричиненої йому моральної шкоди, а за такого, вважає, що розмір моральної шкоди є необґрунтованим та недоведеним. Відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданою, на думку позивача, шкодою.

15.09.2025 року позивач надав до суду заяву від 12.09.2025 року в якій зазначив, що не може бути присутнім при розгляді справи №757/23661/25-ц та просить розглядати вказану справу за його відсутності, вимоги позовної заяви повністю підтримує та з урахуванням неотримання відзиву від Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, просить розгляд справи проводити у відповідності до вимог частини восьмоїстатті Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за наявними у справі матеріалами.

Протокольною ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 18.09.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

17.10.2025 року представник відповідача Управління Служби безпеки України в Миколаївській області надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Сторони в судове засідання не з`явилися, з урахуванням позиції сторін про розгляд справи без їх участі висловленої у відповідних заявах, справа слухається за відсутності учасників справи та без фіксування за допомогою технічних засобів.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог та як наслідок про відмову в позові.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером Служби безпеки України, якому відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначено пенсію за вислугою років.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 року в адміністративній справі №400/8366/23 було задоволено позов ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Миколаївській області та визнано протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Миколаївській області щодо не оформлення і ненадання до Головного управління пенсійного фонду України у Миколаївській області та позивачу оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсій, станом на 01.01.2022 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», для проведення перерахунку основного розміру його пенсії, а також зобов`язано Управління Служби безпеки України в Миколаївській області підготувати і надіслати ОСОБА_1 і Головному управлінню Пенсійного фонду України у Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт з включенням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2022.

31.07.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Управління Служби безпеки України в Миколаївській області з заявою про виготовлення та надання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2024 року для проведення перерахунку осоновного розміру пенсії з 01.02.2024 року. В даній заяві позивач ОСОБА_1 просив відповідача - Управління Служби безпеки України в Миколаївській області з урахуванням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 року в адміністративній справі №400/8366/23, про виготовлення і надіслання на адресу позивача і Головного управління пенсійного фонду України у Миколаївській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2024 року із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2024 року, на відповідний тарифний коефіцієнт з включенням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2024 року.

Листом від 19.08.2024 року за №64/Л-328/10 відповідач - Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, залишив без задоволення заяву ОСОБА_1 та відмовив позивачу у виготовленні і надісланні до Головного управління пенсійного фонду України у Миколаївській області оновленої довідки.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням щодо відмови у виготовленні і надісланні до Головного управління пенсійного фонду України у Миколаївській області оновленої довідки, ОСОБА_1 оскаржив неправомірні, на його думку дії (бездіяльність) відповідача - Управління Служби безпеки України в Миколаївській області до Миколаївського окружного адміністративного суду (справа №400/53/25), а саме звернувся до суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виготовленні та надісланні до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2024 р. для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2024 року та зобов`язати підготувати та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновлену довідку про розмір його грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2024 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністратиного суду від 04.03.2025 року у справі №400/53/25, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статтей 23 та 1167 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями, вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральної шкоди чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Отже, суд, визначаючи розмір моральної шкоди, повинен виходити з власних оціночних понять щодо достатності та обґрунтованості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абз. 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України).

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій.

Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

За статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Правовою підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду. протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим обов`язок доведення наявності шкоди, протиправного діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволені позову.

Такий правовий висновок, зокрема, викладений у постановах Верховного Суду від 19.03.2020 у справі №686/13212/19, від 20.01.2021 у справі №686/27885/19.

Тобто, визначивши характер спірних правовідносин та застосовуючи до них приписи статей 1167, 1173 1174, 1176 ЦК України суд має установити зокрема: кому завдана шкода (фізичній чи юридичній особі), чим підтверджується заподіяння позивачу втрат немайнового характеру та в чому конкретно вони полягали/проявились/виразились, за яких обставин та якими конкретно рішеннями, діями чи (бездіяльністю) вони заподіяні; невідповідність цих рішень, дій чи бездіяльності відповідача чи відповідно його посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; факт заподіяння цим рішеннями, діями чи бездіяльністю шкоди особі та її розмір, причино-наслідковий зв`язок між незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Таким чином, необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди с наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовною заявою про стягнення шкоди.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17.

При розгляді справи суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Частинами першою та другою статті 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду; позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Виходячи з загальних засад доказування у справах про відшкодування моральної шкоди фізичній особі, саме позивач повинен довести на підставі належних і допустимих доказів, які втрати немайнового характеру настали у нього, якими конкретно рішеннями, діями чи бездіяльністю вони заподіяні, невідповідність цих рішень, дій чи бездіяльності відповідача вимогам закону чи іншого нормативного акта, факт заподіяння цими рішеннями, діями чи бездіяльністю шкоди саме фізичній особі та її розмір, причинно-наслідковий зв`язок між незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю та шкодою.

Так, позивач обгрунтовує свої вимоги незаконністю, на його думку, дій відповідача - Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, щодо відмови у підготовці та наданні до ГУ ПФУ в Миколаївській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2024 року, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2024 року, для перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно його заяви від 31.07.2024 року та завдання такими діями моральної шкоди позивачу в визначеному ним розмірі. Натомість правову оцінку вказаним правовідносинам було надано Миколаївським окружним адміністративним судом в рішенні від 04.03.2025 року у справі №400/35/25, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Миколаївській області щодо визнаня протиправними дії відповідача щодо відмови у виготовленні та надісланні до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2024 р. для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2024 року та зобов`язання підготувати та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2024 року.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням наведеного вище, судом встановлено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами невідповідність (протиправність) вимогам закону чи іншого нормативного акта відмову Управління Служби безпеки України в Миколаївській області у підготовці та наданні до ГУ ПФУ в Миколаївській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2024 року, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2024 року, для перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно його заяви від 31.07.2024 року, що має наслідком відмову в позові.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10 - 13, 89, 263-265, 268 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Держави Україна в особі Управління Служби безпеки України в Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Спаська, 40, ), Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (01601, місто Київ, вул. Бастіонна, 6, ) про відшкодування моральної шкоди, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Саламатін О.В.