Справа № 466/8710/24 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н. Л.
Провадження № 22-ц/811/1570/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м.Львів

Справа № 466/8710/24

Провадження № 22-ц/811/1524/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова, ухвалене у м.Львові 11 квітня 2025 року у складі судді Луців-Шумської Н.Л. у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води,-

встановив:

23 серпня 2024 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Просить стягнення з відповідачів на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» за період з 1 травня 2023 року по 29 лютого 2024 року заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в сумі 6145,89 грн. за період з 1 серпня 2021 року по 29 лютого 2024 року та заборгованість за гаряче водопостачання в сумі 14 992,14 грн., а також судовий збір у розмірі 3 028,00грн.

Позовна заява мотивована тим, що з 1 липня 2014 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» є надавачем послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання за адресою проживання відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 та є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго» за цією адресою. За особовим рахунком відповідачів № НОМЕР_1 утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 1 травня 2023 року по 29 лютого 2024 року у розмірі 6 145,89 грн. та заборгованість за послуги гарячого водопостачання за період з 1 серпня 2021 року по 29 лютого 2024 року в сумі 14 992,14грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 11 квітня 2025 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути солідарно із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період 1 травня 2023 року по 29 лютого 2024 року у розмірі 6 145,89 грн., заборгованість з оплати послуг гарячого водопостачання за період з 1 серпня 2021 року по 29 лютого 2024 року в сумі 14 992,14 грн. та 3 028,00 грн. судового збору.

В частині вимог до ОСОБА_2 у позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Поза увагою суду залишилася та обставина, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачами. Матеріали справи не містять документи, які підтверджуються створення Шевченківського районного суду, відсутні документи щодо призначення ОСОБА_5 суддею цього суду. Позивачем не доведено наявності між ним та відповідачами правовідносин. Судом неправильно трактовано те, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг, оскільки останній не генерує ресурс (не підігріває воду). Позивачем не доведено, що він є належним надавачем послуг за адресою проживання відповідачів. Судом безпідставно не застосовано норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закон України «Про захист споживачів». Судом не досліджено, чому по договорах з Львівською міською радою, які є держзамовленням, виставляються рахунки за житлово-комунальні послуги побутового споживачам, які фактично є третьою стороною за цими договорами і повинні отримувати послуги на безоплатній основі. Приєднання до публічних договорів, на основі яких постачальники та оператори вимагають оплату, є неприпустимими. Позивачем не доведено факт надання послуг, а також наявність заборгованості за надані послуги. Усі докази по даній справі є неналежними, неприпустимими, недостовірними та недостатніми. В квартирі, де він проживає, є встановлений бойлер, тому не користується гарячою водою. Станом на 6 травня 2025 року покази лічильника води становлять 260 м.куб., тобто з 26 вересня 2022 року покази лічильника обліку гарячої води по АДРЕСА_2 є незмінними. Просить визнати договір між сторонами неукладеним, скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 11 квітня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги, а також стягнути з ЛМКП «Львівтеплоенерго» судовий збір.

30 червня 2025 року від представника ЛМКП «Львівтеплоенерго» - Супрун М.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін у зв`язку з безпідставністю доводів апеляційної скарги.

7 липня 2025 року від ОСОБА_1 надійшов відгук на відзив, у якому він заперечує наявність заборгованості та стверджує про відсутність між сторонами договірних відносин.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 .

Послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за місцем реєстрації відповідачів надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго».

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що за особовим рахунком відповідачів № НОМЕР_1 утворилася заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період 1 травня 2023 року по 29 лютого 2024 року у розмірі 6 145,89 грн., а також заборгованість з оплати послуг гарячого водопостачання за період з 1 серпня 2021 року по 29 лютого 2024 року в сумі 14 992,14грн.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Заборгованість за надані потрібно стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , суд виходив з тих підстав, що на період виникнення заборгованості він був неповнолітнім, тому на нього не може бути покладений обов`язок сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги за період до 14 лютого 2024 року.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з ч. 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Згідно із ч. 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до п. б ст. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про житлово - комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), розроблено договори та прийняті нарахування за послуги з 1 липня 2014 року.

Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води відповідає вимогам ст. 634 ЦК України та з 1 липня 2014 року вважається укладеним між: Львівським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м. Львові для населення згідно норм Закону України «Про житло-комунальні послуги» та споживачем (власником/співвласником/ балансоутримувачем будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго» і в яких послуги з централізованого постачання гарячої води надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках).

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг (ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

На виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 затверджені Правила надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Правила №830), в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1182 затверджені Правила надання послуги з постачання гарячої води (далі - Правила №1182), в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1023.

Постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022 та №1023, які затверджують типові публічні договори приєднання про надання комунальних послуг, були опубліковані в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» № 190 від 1 жовтня 2021 року.

30 жовтня 2021 року року на сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» розміщено текст договору про надання комунальних послуг, який є публічним договором приєднання, та повідомлено, що з усіма фізичними або юридичними особами, які є власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку і станом на 1 грудня 2021 року не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, вважатимуть укладеними публічні договори приєднання за формою, встановленою Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 з урахуванням змін від 8 вересня 2021 (постанова № 1022).

Оскільки мешканці будинку АДРЕСА_3 самостійно не прийняли рішення про модель організації договірних відносин, то між споживачами та ЛМКП «Львівтеплоенерго» вважаються укладеними індивідуальні договори про надання послуг.

З 1 грудня 2021 року з відповідачами вважаються укладеними індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води.

Такі договори укладаються сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України та мають на меті надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктом 1.1 Договору приєднання «Про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» передбачено, що виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим договором приєднання.

Відповідачі на спростування факту не надання позивачем їм послуг з постачання теплової енергії та гарячої води не надано жодних належних і допустимих доказів. Долучений до апеляційної скарги акт обстеження квартири на предмет централізованого гарячого водопостачання, від 1 листопада 2024 року, складений Громадською організацією «Абсолютна Діва», засвідчує лише те, що на момент огляду квартири відповідачів централізоване гаряче водопостачання було відсутнє, кран гарячої води не подавав воду з централізованої системи. Суд звертає увагу, що даний акт не засвідчує факт відключення у встановлено законом порядку квартири, у якій зареєстровані відповідачі, від системи централізованого постачання гарячої води. Відсутність постачання на момент складення описаного акта не свідчить про надання такої послуги у інший час на протязі періоду, за який позивачем розрахована заборгованість.

Квартира АДРЕСА_1 підключена до системи централізованого постачання гарячої води і її мешканці мають можливість користуватися послугами, які надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Відповідачі зобов`язання з оплати послуг позивача не виконали та допустили заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період 1 травня 2023 року по 29 лютого 2024 року у розмірі 6 145,89 грн., за послуги гарячого водопостачання за період з 1 серпня 2021 року по 29 лютого 2024 року - в сумі 14 992,14 грн.

При здійсненні нарахувань за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» керується порядком розподілу послуг з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, що визначений статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 28 грудня 2018 року.

Суд керуюється розрахунками заборгованості, наданими позивачем. Ці розрахунки не спростовані відповідачами у встановленому порядку.

Відповідачами власного розрахунку заборгованості із зазначенням свого способу нарахування плати за надані послуги, враховані при цьому складові, тощо не надано, так само як і не надано і свого контррозрахунку на спростування розрахунку позивача.

Не є підставою для звільнення позивачів від оплати за постачання гарячої води з тих підстав, що у їх квартирі встановлений бойлер, оскільки гаряче водопостачання до квартири відповідачів не припинено. Відповідачі зобов`язані щомісячно подавати покази приладів обліку гарячої води, відповідно до яких і проводиться нарахування. При виявленні розбіжностей показів з фактичними даними ЛМКП «Львівтеплоенерго» має обов`язок здійснити перерахунок (корекція), як це мало місце у 2022 році.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимог кредитора заперечення, що групуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.

Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

На час звернення представником позивача до суду з даним позовом, відповідачами заборгованість не сплачена в зв`язку з чим існувало порушення з сторони повнолітніх відповідачів законних прав ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Суд звертає увагу на те, що позовна заява була подана юрисконсультом юридично-претензійного відділу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго) - Супрун М.М., повноваження якої підтверджуються довіреністю від 28 квітня 2022 року, виданою директором ЛМКП «Львівтеплоенерго» - Вольським В.В.

Після надходження позовної заяви ЛМКП «Львівтеплоенерго» до Шевченківського районного суду, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 серпня 2024 року було визначено головуючого - Луців-Шумську Н.Л., яка здійснила розгляд даної справи.

Посилання заявника на неточність даних наявних в довідці №4 з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації жодним чином не впливає на законність оскаржуваного рішення, оскільки оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в цілому, встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , загальна площа квартири 63,60 кв.м.

Суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), оскільки на період виникнення заборгованості він був неповнолітнім, а отже на нього не може бути покладений обов`язок сплати заборгованості за житлово-комунальні послуг за період до 14 лютого 2024 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 11 квітня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 20 жовтня 2025 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ______________ Р.В. Савуляк