справа №176/552/25
провадження №2/176/570/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Волчек Н.Ю., розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про поділ майна подружжя. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2015 року по 10 червня 2024 року. Від шлюбу мають малолітню дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За період перебування у шлюбі, а саме 09 вересня 2021 року за спільні кошти було придбано автомобіль марки Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2011 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 09.09.2021 року, власником даного транспортного засобу є ОСОБА_3 . Вартість транспортного засобу, згідно звіту про оцінку вартості колісного транспортного засобу становить 361438,00 грн. Враховуючи що вказаний автомобіль придбаний у період шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя та перебуває у володіння та користування відповідача, позивач вважає за необхідне звернутися до суду із вимогою про стягнення з ОСОБА_3 на її користь грошової компенсації вартості частини автомобіля в розмірі 180719,00 грн. Також просить стягнути судові витрати.

Ухвалою судді від 17 лютого 2025 року по справі відкрите спрощене позовне провадження, постановлено здійснювати розгляд справи без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Відповідачем подано відзив на позов, за яким він частково визнає позовні вимоги в розмірі 127330,915 грн - вартість автомобіля та 1000 грн - вартість за послуги адвоката, а також просить стягнути з позивача на його користь 1910,16 грн за понесені ним витрат на оплату судової експертизи та 15000 грн за понесені ним витрати на правничу допомогу. При цьому обгрунтовує свою позицію тим, що позивачка визначаючись з сумою стягнення вартості автомобіля в сум 180719,00 грн з ОСОБА_3 , посилається на Звіт про оцінку вартості колісного транспортного засобу Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 10 грудня 2024 року відповідно до якого ринкова вартість вказаного автомобіля становить 361438,00 грн. Разом з цим, відповідно до висновку експерта від 26 лютого 2025 року № СЕ-19/126-25/3065-АВ, виданого судовим експертом Чернівецького НДКЦ МВС України, за результатами проведеної експертизи при візуальному огляді автомобіля вартість становить 254661,83 грн. Таким чином, вбачається значна розбіжність у вартості одного і того ж автомобіля. Звертає увагу суду, що звіт про оцінку вартості колісного транспортного засобу від 10 грудня 2024 року проведеного на замовлення позивача не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та не професійним і не може бути використаний при вирішенні даної справи. Крім того, вказує, що на даний час він не є власником вказаного транспортного засобу, оскільки власником автомобіля є ОСОБА_5 . Також заперечує проти стягнення з нього судових витрат.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається що позиція позивача є незмінною. Також зазначила, що твердження відповідача щодо оцінки транспортного засобу не відповідає обставинам справи. Так, як було з`ясовано, що власником спірного автомобіля Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_5 з 18 травня 2024 року. Тобто на день проведення оцінки 26 лютого 2025 року ОСОБА_3 не був власником транспортного засобу. Як вбачається з тексту висновку експерта, на експертизу було надано автомобіль марки Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_3 . Окрім того, у висновку експерта в Таблиці 1 Основні характеристики об`єкта дослідження власником зазначено ОСОБА_3 . Тобто відповідачем для проведення дослідження було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, де власником значиться саме ОСОБА_3 . Разом із тим, у відзиві на позовну заву відповідач вкаує на те, що власником спірного транспортного засобу є ОСОБА_5 , на підтвердження чого надає згенеровано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу із застосунку «Дія» Відповідно до наданого свідоцтва, ОСОБА_5 є власником транспортного засобу марки Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 з 15 травня 2024 року. Тому, вказані дії ставлять під сумнів законність та обґрунтованість висновку експерта від 26 лютого 2025 року № СЕ-19/126-25/3065-АВ, та просить суд не брати до увагу надану відповідачем висновки експерта щодо вартості зазначеного автомобіля від 26.02.2025.

Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2015 року по 10 червня 2024 року, який розірвано за рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.06.2024 (справа № 176/1159/24), та яке набрало законної сили 11.07.2024. /а.с.23, 12-13/

Від шлюбу, подружжя мають малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. /а.с.11/

Під час сумісного проживання та перебування у зареєстрованому шлюбі позивачка з відповідачем на спільні кошти подружжя придбали 09.09.2021 автомобіль RENAULT MEGANE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , сірого кольору, 2011 року випуску.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 09.09.2021, власником вищезазначеного транспортного засобу є ОСОБА_3 . /а.с.14/

Спроби поділити майно в досудовому порядку не дали результату. Сторони не можуть дійти консенсусу щодо розміру виплати позивачу відповідачем грошової компенсації, то є необхідність такого поділу судом.

Згідно ст.60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно ст. 63 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 68 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1,3,4 ст. 368 ЦК України, Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Одже, відповідно до вимог ст. 60, 68 Сімейного кодексу України, ст. 368 Цивільного кодексу України суд вважає, що позивачка має законне право на 1/2 частину зазначеного автомобіля, який має правовий статус спільного майна подружжя.

Відповідно до частини першоїстатті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З урахуванням того, що на майно, яке придбане за час шлюбу, поширюється презумпція спільності права власності подружжя на майно, то тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на ту особу, яка її спростовує.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі N 372/504/17 (провадження N 14-325цс18) зроблено висновок, що: "у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить істаття 368 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у прав спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Автомобіль є неподільною річчю, що є загальновизнаним фактом, а тому не потребує додаткового доказування.

Згідно із ч. ч. 1-3 статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з ждня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, про спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до припису ч. 2 ст. 183 ЦК України вказаний автомобіль марки Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , колір автомобіля - сірий, 2011 року випуску є неподільною річчю.

А згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України частки позивача та відповідача у праві спільної сумісної власності є рівними, тобто по 1/2 кожна.

Згода Відповідача на виплату грошової компенсації Позивачу, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч.4 ст.71 СК України, згода на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуждає суд. Цей припис узгоджується з приписом ч.2 ст. 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі. Факт відсутності у Відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації Позивачеві не є ознакою надмірності тягаря з такої виплати.

Що узгоджується з правовим висновком викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року всправі №209/3085/20.

Зі змісту наведеної Постанови Великої Палати Верховного Суду можливо зробити висновок, що спірні правовідносини, які виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є подібними до тих, які розглянуто ВП ВСУ в справі №№209/3085/20, а тому Позивач має право вимагати компенсацію за свою частку в майні від Відповідача як співвласника, із одночасним виділенням автомобіля у власність Відповідача, при цьому, а ні згода Відповідача на таку компенсацію, а ні внесення коштів на депозитний рахунок в такому разі не вимагається.

Вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю за дійсною ринковою вартістю майна на час розгляду спору.

Згідно Звіту, який надала суду Позивачка, про оцінку вартості колісного транспортного засобу RENAULT MEGANE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , від 10 грудня 2024 року, ринкова вартість вказаного автомобіля (що був у користуванні) без урахування ПДВ, станом на 10.12.2024 року становить 361 438,00 грн. /а.с.15-22/.

Не погодившись з даним звітом Відповідач надав суду висновок експерта від 26.02.205 року № СУ-19/126-25/3065-АВ, виданий судовим експертом Чернівецького НДКЦ МВС України, за результатами проведеної експертизи при візуальному огляді автомобіля RENAULT MEGANE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , вартість становить 254661,83 грн. /а.с.53-64/.

В ході розгляду справи судом також встановлено, що спірний транспортний засіб ще під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі (15 травня 2024 року) було продано Відповідачем ОСОБА_5 за 10 000 грн.

На виконання ухвали суду, з ТСЦ МВС № 3245 до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшли документи, що стали підставою для реєстрації/перереєстрації транспортного засобу RENAULT MEGANE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 .

Згідно договору купівлі продажу транспортного засобу № 3245/2024/4584207 від 15 травня 2024 року, власником транспортного засобу RENAULT MEGANE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 є ОСОБА_5 . /а.с.100,101-102/

Одже ОСОБА_3 розпорядився автомобілем, який придбано сторонами у період шлюбу, на власний розсуд без письмової згоди ОСОБА_1 , а коштами розпорядився на власний розсуд не на користь сім`ї, то остання має право на грошову компенсацію 1/2 вартості спірного транспортного засобу.

Згідно з ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду звертала увага на те, що тлумачення приватно-правових норм має бути розумним та вказала, що «загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України) Тлумачення як ст. 3 ЦК України загалом, так і п. 6 ст. 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства» (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, провадження № 61-28728 сво 18).

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20).

Добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства та імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість (див. постанову Верховного Суду від 15.02.2024 у справі № 910/5282/23).

Коли виникає судовий спір, то учасники цивільного обороту мають розуміти, що їх дії (бездіяльність) чи правочини можуть бути піддані оцінці крізь призму справедливості, розумності, добросовісності (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.08.2024 у справі № 504/112/22, провадження № 61-1582св23).

Відповідачем у справі ( ОСОБА_3 ) не наведено жодних аргументів щодо того, що спірний автомобіль був відчужений ним в інтересах сім`ї і лише на її потреби, як і аргументів про погодження та обізнаність щодо такого продажу позивачем ( ОСОБА_1 ). Навпаки у своєму відзиві на позов зазначає про визнання ним позовних вимог позивачки, але частково, тобто сторони не можуть дійти консенсесу саме до суми компенсації за вищезазначений ТЗ і вважає Звіт про оцінку вартості автомобіля, який був наданий суду позивачкою таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, та надав суду свій висновок експерта, вартість якого менша, яку він і визнає.

Суд зауважує, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 545/2396/20, провадження № 61-4894св22).

Визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості спірного автомобіля, суд виходить з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з них, визначається виходячи з вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна, що відповідає правовому висновку, викладеному, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 127/7029/15-ц, провадження № 61-9018сво18).

При визначені розміру компенсації суд виходить з вартості спірного майна, вказаної позивачем (361438 грн) на підтвердження якої надано відповідні докази.

Водночас, суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо вартості спірного автомобіля, виходячи з такого.

Так, на підтвердження своїх заперечень відповідачем надано висновок експерта від 26.02.2025 року № СЕ-19/126-25/3065-АВ, відповідно до якого вартість спірного автомобіля марки Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , колір автомобіля сірий, 2011 року випуску, становить 254661,83 грн.

Як вбачається із тексту даного висновку, на експертизу було надано: автомобіль марки Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 виданого на ім`я ОСОБА_3 .

Окрім того, у висновку експерта в Таблиці 1 Основні характеристики об`єкта дослідження Власником зазначено - ОСОБА_3 . Тобто, відповідачем для проведення дослідження було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, де власником значиться саме ОСОБА_3 , тоді як з 15 травня 2024 року вказаний автомобіль згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3245/2024/4584207 було продано ОСОБА_5 . Вказане також підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .

Тобто відповідач надав експерту неправдиві/недостовірні відомості, оскільки станом на день проведення оцінки (26 лютого 2025 року) ОСОБА_3 не був власником/володільцем спірного автомобіля.

За таких обставин, суд не приймає до уваги висновок експерта, щодо вартості автомобіляRenault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , наданий суду Відповідачем, оскільки ставить під сумнів законність та обгрунтованість висновку експерта від 26.02.2025 №СЕ-19/126-25/3065-АВ за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Клопотань від сторін про призначення судом незалежної судової експертизи стірного ТЗ не заявлялось.

Тому суд, вважає належним та допустимим доказом що підтверджує ринкову вартість транспортного засобу марки Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2011 року випуску, визначеної у Звіті про оцінку вартості колісного транспортного засобу RENAULT MEGANE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , від 10 грудня 2024 року, ринкова вартість якого складає станом на 10.12.2024 року - 361 438,00 грн , що відповідає правовому висновку Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18).

Таким чином суд, вважає необхідним стягнув з Відповідача на користь Позивача грошову компенсацію за 1/2 частки вартості вищевказаного автомобіля у розмірі 180719,00 грн.

Також суд, не бере до уваги твердження відповідача про недоведеність заявлених вимог позивача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, що спростовується наявними в атеріалах справи доказами.

Щодо вимог позивача про визнання за ОСОБА_1 права власності на спірний автомобіль суд звертає увагу на те, що наразі таке авто перебуває у власності іншої особи ОСОБА_5 на підставі договору-купівлі продажу транспортного засобу № 3245/2024/4584207 від 15 травня 2024 року.

З огляду на зазначене, суд не вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на спірне майно, оскільки, ще до моменту звернення позивача з даним позовом спірний автомобіль було відчужено/продано.

Стосовно вимог позивача визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2011 року випуску, та припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль, суд звертає увагу на наступне.

При розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 760/20948/16-ц , провадження № 14-70цс22).

Окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024 у справі № 523/14489/15-ц, провадження № 14-22цс20).

Отже, не вбачається правових підстав для задоволення відповідних позовних вимог.

За змістом ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони.

Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що спірний транспортний засіб набуто подружжям у власність під час шлюбу.

Разом з тим, вбачається, що спірний автомобіль було продано ОСОБА_3 ОСОБА_5 під час шлюбу, згоду на що іншим з подружжя ОСОБА_1 судом не встановлено, як у використання отриманих від такого продажу коштів в інтересах сім`ї, що не спростовано відповідачем.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково шляхом стягнення з відповідача на користь позивача компенсації 1/2 вартості спірного автомобіля.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог з урахуванням ціни позову та сплачених сум судових витрат.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 265, 268, 354-355 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 грошову компенсацію ринкової вартості за 1/2 частку спільного майна подружжя, а саме: автомобіль марки Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2011 року випуску, в розмірі 180 719 (сто вісімдесят тисяч сімсот дев`ятнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , ареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 1807,19 грн; витрати по оплаті проведеної оцінки транспортного засобу у сумі 2400 грн.; та витрати по оплаті професійної правничої допомоги у сумі 8 000 грн, Заголом 12207,19 грн.

У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК