ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9816/25 Справа № 201/2479/25 Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С. Г. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Свистунової О.В.,

суддів: Єлізаренко І.А., Макарова М.О.,

за участю секретаря Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2025 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамвогнетрив» до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іванютін-Сандомирський Леонід Олегович, ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває на розгляді цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамвогнетрив» до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іванютін-Сандомирський Леонід Олегович, ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

23.04.2025 до Павлоградського міськрайонного суду позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою судді від 23.04.2025 заява задоволена, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису (реєстровий № 2162), вчиненого 15.11.2024 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іванютіним-Сандомирським Леонідом Олеговичем, яким звернуто стягнення на користь ОСОБА_3 , на нерухоме майно: будівлі та споруди: Б-адмін. будівля: загальною площею 73,7 кв.м; В, в, в1, в2-склад, загальною площею 1699,8 кв.м; Д-сарай; Е. Ж-гараж; 3-убиральня; К-ангар: №1-4-огорожа; 1-вимощення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та належать на праві власності ТОВ «КЕРАМВОГНЕТРИВ» ().

Ухвала не була оскаржена та набрала законної сили.

15.07.2025 року до Павлоградського міськрайонного суду представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Букуром М.Є. подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову, в обґрунтування якого зазначив,що заява про забезпечення позову, подана позивачем з порушенням чинного законодавства України, а саме у ній не вказана ціна позову та пропозиції щодо зустрічного забезпечення. Крім того, ТОВ «Керамвогнетрив» не зареєструвало електронний кабінет, хоча зобов`язане це зробити відповідно до положень ч.6 ст.14 ЦПК України. Вказав, що позивачем в заяві про забезпечення позову лише формально зазначено про те, що заявником подано до суду позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, при цьому не конкретизовано, які порушення його права відбулися у зв`язку з вчиненням виконавчого напису, а також жодним чином не аргументує порушення, які були допущені під час вчинення виконавчого напису та його виконання у примусовому порядку. Зазначав, що ТОВ «Керамвогнетрив» безпідставно заявлено позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також подано заяву про забезпечення позову, яка є необґрунтованою та поданою з порушенням вимог чинного законодавства щодо змісту цієї заяви, у зв`язку з чим заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 23.04.2025 підлягають скасуванню.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2025 року відмовлено в скасуванні заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення, яким задовольнити клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

У відзиві ТОВ «Керамвогнетрив» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про отримання документів в Електронному суді.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції установлено, що ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 23.04.2025 заява про забезпечення позову задоволена, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису (реєстровий № 2162), вчиненого 15.11.2024 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іванютіним-Сандомирським Леонідом Олеговичем, яким звернуто стягнення на користь ОСОБА_3 , на нерухоме майно: будівлі та споруди: Б-адмін. будівля: загальною площею 73,7 кв.м; В, в, в1, в2-склад, загальною площею 1699,8 кв.м; Д-сарай; Е. Ж-гараж; 3-убиральня; К-ангар: №1-4-огорожа; 1-вимощення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та належать на праві власності ТОВ «КЕРАМВОГНЕТРИВ» ().

Дані заходи забезпечення позову були вжиті судом до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що умови, які існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову не змінилися, дана справа перебуває на розгляді, рішення по суті спору не ухвалено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Порядок та підстави для скасування заходів забезпечення позову визначені у статті 158 ЦПК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Частиною сьомою статті 158 ЦПК України визначено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з частиною дев`ятою статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (частина 10 статті 158 ЦПК України).

За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішенням спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, підставами для скасування заходів забезпечення позову може бути ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову або повне фактичне виконання судового рішення про задоволення позову.

Отже, скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову, оскільки заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Судом апеляційної інстанції установлено, що на час розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамвогнетрив» до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іванютін-Сандомирський Леонід Олегович, ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, по суті не вирішена, рішення у цій справі судом не прийнято.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову у цій справі, оскільки скасування заходів забезпечення позову до розгляду даної справи по суті та ухвалення судом відповідного рішення, суперечитиме меті заходів забезпечення позову.

При цьому, заявником не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів того, що потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам заявника наведеним в якості підстав для скасування заходів забезпечення позову, не заслуговують на увагу, оскільки забезпечення позову у цьому спорі спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому, предметом розгляду в даній справі є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову, а наявність чи відсутність підстав для їх скасування.

Процесуальні дії суду щодо вжиття заходів забезпечення позову і їх скасування врегульовані окремими нормами, є різними за своїм юридичним змістом і за обставинами, які підлягають встановленню.

Скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішенням спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі (частини сьома-десята статті 158 ЦПК України).

Звертаючись з вимогою про скасування заходів забезпечення, заявник фактично оскаржував висновки суду, зроблені при накладенні такого арешту, що в рамках передбаченої статті 158 ЦПК України процедури здійснено бути не може.

Тому, звертаючись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову заявник обґрунтовував неналежністю та безпідставністю застосування судом заходів забезпечення позову.

В той же час, такі доводи фактично обґрунтовують незгоду заявника ОСОБА_1 з ухвалою суду про застосування таких заходів забезпечення позову. При цьому чинним процесуальним законом передбачено, що якщо сторона не погоджується з судовим рішенням, вона має право оскаржити його в установленому законом порядку, для чого передбачена відповідна процедура апеляційного та касаційного оскарження.

При цьому, судом апеляційної інстанції установлено, що ухвала Павлоградського міськрайонного суду від 23.04.2025 про забезпечення позову ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржувалася, однак вона не позбавлена права звернутися до суду у встановленому законом порядку з відповідною апеляційною скаргою.

За таких обставин, оскільки доводи ОСОБА_1 , наведені у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову та в апеляційній скарзі, зводяться до оспорювання нею правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову і не пов`язані із їх скасуванням, то колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Інших доводів, які б були правовою підставою для прийняття рішення щодо скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Порушень норм процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2025 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 14 жовтня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 15 жовтня 2025 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

М.О. Макаров