Номер провадження: 22-ц/813/5202/25
Справа № 504/2/24
Головуючий у першій інстанції Сафарова А. Ф.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Доброславський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської областівід 17 березня 2025 року у складі судді Сафарової А.Ф.,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2024 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якому просив зменшити розмір заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за виконавчим провадженням № 72235900 на суму 314359,00 грн., звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням № 72235900 за період з 29.11.2022 по 16.04.2023 на суму 54000,00 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 12000,00 грн. із індексацією у відповідності до закону, починаючи з 17.06.2020 до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім починаючи з 13.04.2023 стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 із індексацією у відповідності до закону і до досягнення повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Маючи виконавчий лист відповідачка до 18.07.2023 його не направляла до виконавчої служби. При цьому позивач весь час утримував спільних дітей та сплачував у добровільному порядку аліменти. З 17.06.2020 до 18.07.2023 ОСОБА_1 перерахував грошові кошти в якості сплати за аліменти на рахунки ОСОБА_2 за узгодженням з останньою на загальну суму 314 359 грн., які були перераховані до відкриття виконавчого провадження. Окрім того, з 29.11.2022 до 16.04.2023 спільні діти сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали у позивача в Німеччині та були на його повному утриманні. Нещодавно позивачу стало відомо про фактичне відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому виконавцем було визначено суму боргу у розмірі 425 869 грн. починаючи з 17.06.2020. Про відкриття виконавчого провадження позивач дізнався на гарячій лінії банківської установи через блокування його рахунку. При цьому, постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував і жодним чином не повідомлявся про це. Після цього, ОСОБА_1 20.11.2023 на адресу виконавчої служби було направлено заяву по виконавчому провадженню № 72235900 про зменшення розміру заборгованості з аліментів, до якої долучені відповідні квитанції про перерахування коштів ОСОБА_2 та докази перебування дітей на його утриманні у Німеччині з 29.11.2022 до 16.04.2023. Відповідь на заяву позивача від Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до часу звернення до суду з даним позовом не надходила і розмір заборгованості не зменшено. Враховуючи викладене, позивач для захисту свого права змушений звернутися до суду для зменшення розміру заборгованості по аліментам на суму 314 359 грн. 00 коп. та звільнення від сплати заборгованості по аліментам за період з 29.11.2022 до 16.04.2023 (знаходження спільних дітей на утриманні позивача) на суму 54000 грн.

Позиція сторін в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Деменковою Є.С. зазначено, що позивач достовірно був обізнаний про його обов`язок сплачувати аліменти на двох дітей, які після розлучення подружжя ОСОБА_5 залишилися проживати з матір`ю та живуть із нею по теперішній час. Свої зобов`язання відповідач не виконував і продовжує не виконувати. На підтвердження підстав звернення до суду із даним позовом позивач надав суду лист № 17.10.23-1 від 17/10/2023 ТОВ «Інноваційно-технологічний альянс», в якому директор вказаної юридичної особи невідомо кому підтверджує, що витрати за період з червня 2020 по вересень 2023 включно на номер склали 19046,48 грн., на номер 6782,87 грн. Із даного документа взагалі не вбачається наявність даних з приводу предмета спору у справі, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Тобто, вказаний документ не є доказом у справі № 504/2/24, який підтверджує, що позивач виконував судове рішення від 09.12.2020 у справі № 504/1672/20 та сплачував аліменти на утримання дітей на користь ОСОБА_2 за період з червня 2020 по вересень 2023 включно у загальній сумі: 19 046,48 грн + 6 782,87 грн = 25 829,35 грн. Долучені позивачем ОСОБА_1 до позову платіжні інструкції також не є належними та допустимими і достовірними доказами сплати аліментів ОСОБА_1 на виконання судового рішення від 09.12.2020 у справі № 504/1672/20. Самостійне зарахування платником ОСОБА_1 сплачених ним коштів за переліченими платіжними інструкціями з іншим призначенням цих платежів (тобто за іншими правовідносинами, не аліментів за конкретний період), є неправомірним. Отже, з урахуванням вимог ст. 77,78,79 ЦПК України перелічені платіжні інструкції на суму 282 215,02 грн - не є належним, допустимим та достовірним доказами і не можуть братися до розгляду судом, як доказ у справі № 504/2/24. Окрім цього, адвокат Деменкова Є.С. просила звернути увагу суду, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, розрахунки, які б підтверджували, що за період з 17.06.2020 по 18.07.2023 позивач дійсно сплачував аліменти відповідачу ОСОБА_2 в сумі 314 359,00 грн. або надавав матеріальну допомогу відповідачці саме на утримання їх сумісних дітей. За своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Діти подружжя ОСОБА_5 проживали і продовжують проживати разом із відповідачкою. Ніколи діти не проживали разом із батьком. Місце проживання дітей не змінювалося. Позивач не надав жодного доказу легалізування припинення свого обов`язку щодо сплати аліментів. Позивач ОСОБА_1 просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за виконавчим провадженням № 72235900 за період з 29.11.2022 до 16.04.2023 на суму 54 000,00 грн., при цьому не надає жодного доказу на підтвердження зазначеного. У якості доказів проживання дітей у Німеччині разом із позивачем надано копію документа на іноземній мові. Відповідно до статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Подана позивачем копія документу на іноземній мові на трьох аркушах, не може вважатися письмовим доказом, оскільки не відповідає вимогам статті 95 ЦПК України. Тим паче, що у спірний період (з 29.11.2022 до 16.04.2023) діти перетинали кордон або безпосередньо із самою відповідачкою або з бабусею ОСОБА_6 для відпочинку дітей та за рахунок самої відповідачки.

Третьою особою Доброславським відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надано листа від 17.062024 № 21.13-39125, згідно якого суду повідомлено, що на виконанні Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області перебуває виконавчий лист Комінтернівського районного суду Одеської області № 504/1672/20 від 10.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Станом на 30.06.2024 сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 72235900 становить 471 269,00 грн. Заява від стягувача про відкриття виконавчого провадження надійшла до Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 12.07.2023.

Зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської областівід 17 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково: звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 , що нарахована на підставі виконання рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.12.2020, на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за виконавчим провадженням № 72235900 за період з 29.11.2022 до 16.04.2023 на суму 54000, 00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн. в дохід держави; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу в розмірі 5000, 00 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн. в дохід держави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 березня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру заборгованості та постановити в цій частині нове рішення, яким задовільнити позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 за виконавчим провадженням № 72235900 на суму 314 359 грн. 00 коп.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у оскаржуваному рішенні суд встановив, що загальна сума переказів від ОСОБА_1 на користь колишньої дружини ОСОБА_2 становить 282 215, 02 гривень, загальна сума переказів від ОСОБА_1 на користь сина ОСОБА_3 становить 6 600, 00 грн. Однак суд не прийняв до уваги ці отримані суми переказів та не зменшив розмір заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей. Зазначає, що маючи виконавчий лист, позивачка до 18.07.2023 не направляла його до виконавчої служби з метою примусового стягнення аліментів у виконавчому провадженні з відповідача, тому що ОСОБА_1 весь цей час добровільно виконував рішення суду про стягнення із нього аліментів, утримував спільних дітей та сплачував у добровільному порядку аліменти. При цьому, як встановив суд 1 ої інстанції, ОСОБА_1 почав сплачувати аліменти одразу після прийняття рішення про стягнення аліментів, після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем переважно у тому розмірі, який визначено рішенням суду про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно по 12000 грн. або по 6000 грн., виконуючи рішення суду в добровільному порядку, про що свідчить банківські квитанції та початок перших переказів сум з 06.10.2022 та надалі. Оскільки відповідачка після розірвання шлюбу перестала бути позивачеві членом родини, вони припинили будь яке спілкування, позивач не міг її перераховувати кошти без мети. Отримана відповідачкою сума у розмірі 282 215, 02 гривень є виключно виплатою аліментів. Будь-яких доказів на підтвердження наявності інших зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_7 до суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження відмови ОСОБА_7 від отримання банківських переказів від ОСОБА_1 . Стягувач ОСОБА_2 не заперечувала отримання від боржника ОСОБА_1 тих грошових переказів, де вона була зазначена отримувачем, а матеріали справи не містять відомостей щодо відмови стягувача ОСОБА_2 від отримання грошових переказів, здійснених боржником ОСОБА_1 . Наведене свідчить про часткове добровільне виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів. Враховуючи, що боржник надав копії квитанцій про здійснення платежів на користь стягувача, у суду та державного виконавця не було підстав не враховувати надані боржником квитанції під час визначення заборгованості зі сплати аліментів.

Позиція відповідачки в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Деменкова Є.С. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу аналогічні доводам викладеним у відзиві на позовну заяву.

18.09.2025 від представника ОСОБА_1 адвоката Руднєвої І.С. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій остання просила задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Деменкова Є.С. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила в її задоволенні відмовити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували з 30 жовтня 2004 року в зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано.

Від вказаного шлюбу у сторін народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.12.20220 у справі № 504/1672/20 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч) грн. із індексацією у відповідності до закону, починаючи з 17.06.2020 до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім починаючи з 13.04.2023 стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 (шість тисяч гривень) із індексацією у відповідності до закону і до досягнення повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2023, державним виконавцем Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Слав Н.І. розглянуто заяву стягувача про примусове виконання рішення Комінтернівського районного суду Одеської області за виконавчим листом № 504/1672/20, виданим 10.06.2021 та відкрито виконавче провадження № 72235900.

Постановою державного виконавця Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Слав Н.І. від 25.08.2023 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші в межах суми звернення стягнення, що становить 425869 грн.

Позивачем у якості доказів долучено копію листа за підписом директора ТОВ «Інноваційно-технологічний альянс» (, св-во 10011514, ІПН 92, м. Суми, вул. Козацький вал, 1) ОСОБА_8 № 17.10.23-1 від 17/10/2023, згідно якого цим листом підтверджено, що витрати за період з червня 2020 по вересень 2023 включно на номер склали 19046,48 грн., на номер 6782,87 грн.

Також долучено платіжні інструкції, на підтвердження переказу коштів на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які сторона позивача просить визнати виплатами за аліментними зобов`язаннями.

Перебування неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на утриманні батька у період з 13.03.2023 до 16.04.2023 позивач підтверджує змістом довідок без нотаріально завіреного перекладу.

Відповідно до нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_2 від 21.11.2022, зареєстрованої в реєстрі за № 530 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гайдаржи Є.О., якою ОСОБА_2 надала згоду на тимчасовий виїзд за кордон України до держав: Республіка Польща, Федеративна Республіка Німеччина та інших держав Шенгенської угоди, Європейського союзу (у тому числі на перетин кордонів, поїздки усіма видами транспорту, перельоти) та в зворотному напрямку, та тимчасове проживання в будь-якій із вищезазначених країн в період з 22.11.2022 до 22.11.2023 у зв`язку з воєнними діями на території України її дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , самостійно, без супроводу та/або у супроводі бабусі, ОСОБА_6 .

Згідно інформації з реєстру територіальної громади про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, виданої Пекарській В.С. адміністратором ЦНАП Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області № 20 від 26.01.2024, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 заявник, ОСОБА_4 донька, ОСОБА_3 син.

Відповідно до довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку № 287 від 11.08.2022, до складу сім`ї ОСОБА_2 , яка проживає (зареєстрована) за адресою: АДРЕСА_1 , входять: ОСОБА_2 заявник, ОСОБА_4 донька, ОСОБА_3 син.

Згідно копії свідоцтва про народження у позивача ОСОБА_1 народилась третя дитина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який народився у Федеративній Республіці Німеччина.

Відповідно до копії листа за підписом директора ТОВ «Інноваційно-технологічний альянс» яким підтверджено, що витрати за період з червня 2020 по вересень 2023 включно на номер склали 19046,48 грн., на номер 6782,87 грн. Загальна вартість витрат 25829,35 грн., сплачених ним на користь ТОВ «Інноваційно-технологічний альянс» за період з червня 2020 року по вересень 2023 року за послуги мобільного зв`язку по номерам телефонів.

Відповідно до копію відповіді на адвокатський запит від 26.03.2024 начальника Головного центру обробки спеціальної інформації ДПСУ з витягом про наявну у Базі даних інформацію про перетинання державного кордону України 24.11.2022 (виїзд з України) та 17.04.2023 (в`їзд в Україну) неповнолітньої доньки позивача ОСОБА_4 .

Відповідно до копію відповіді начальника Головного центру обробки спеціальної інформації ДПСУ з витягом про наявну у Базі даних інформацію про перетинання державного кордону України 24.11.2022 (виїзд з України) та 17.04.2023 (в`їзд в Україну) Пекарського В.Ю..

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апелянтом оскаржується рішення суду лише в частині відмови у задоволенні вимог про зменшення розміру заборгованості по аліментах, тому апеляційним судом вказане рішення переглядається лише в оскаржуваній частині, в решті рішення апеляційним судом не переглядається та оцінка не надається.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про зменшення розміру заборгованості зі сплати аліментів не підлягають задоволенню.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання.

Згідно з ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз ст. 197 СК України надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути частково або повністю звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі, якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Як визначено п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.11.2018 року у справі №343/860/17 та постанові від 04.03.2021 року у справі №177/1090/18.

З аналізу положень ст. 197 СК України, вбачається, що вочевидь повне або часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам на неповнолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Звертаючись до суду з вимогами про зменшення розміру заборгованості по аліментам ОСОБА_1 посилається на те, що в період з 17.06.2020 до 18.07.2023 ним було добровільно сплачено на рахунок ОСОБА_2 аліменти на загальну суму 314 359 грн.

В якості доказів по справі суду надані платіжні інструкції ПАТ КБ Приватбанк у яких зазначено отримувачем відповідача ОСОБА_2 із призначенням платежу «переказ власних коштів»: Р24А346920286D78375 від 06.10.2022 на суму 12 000,00 грн., Р24А398108230D62011 від 20.10.2022 на суму 5025,13 грн., Р24А251290506D09173 від 10.09.2022 на суму 7035,18 грн., Р24А234346595D40249 від 06.09.2022 на суму 5025,13 грн., Р24АC5995 від 08.06.2022 р на суму 6025,31 грн., Р24А17018405D326096 від 05.07.2022 на суму 12025,25 грн., Р24А118693811D97770 від 03.08.2022 на суму 12025,25 грн., Р24АC4708 від 06.06.2022 на суму 6000,00 грн., Р24А35768850D298559 від 10.07.2022 на суму 753,77 грн., Р24АC6684 від 29.04.2022 на суму 12 000,00 грн., Р24АC2431 від 24.02.2022 на суму 10 000,00 грн., Р24АC2347 від 06.04.2022 на суму 4000,00 грн., Р24АC6044 від 24.02.2022 на суму 10 000,00 грн., Р24АC7314 від 02.02.2022 на суму 12 000,00 грн., Р24АC1314 від 03.01.2022 на суму 12 000,00 грн., Р24АC4436 від 01.12.2021 на суму 12 000,00 грн., Р24АC3208 від 10.11.2021 на суму 10 000,00 грн., Р24АC9035 від 06.10.2021 на суму 1000,00 грн., Р24АC5176 від 01.11.2021 на суму 12 000,00 грн., Р24АC9211 від 01.07.2021 на суму 15 000,00 грн., Р24АC1376 від 03.10.2021 на суму 12 000,00 грн., Р24АC8000 від 02.09.2021 на суму 12 000,00 грн., Р24АC6051 від 16.06.2021 на суму 5 000,00 грн., Р24АC7216 від 01.06.2021 на суму 6 000,00 грн., Р24АC7216 від 01.06.2021 на суму 6 000,00 грн., Р24АC5223 від 27.04.2021 на суму 2 000,00 грн., Р24А759390348C32188 від 24.11.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А766917346C49944 від 27.11.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А743669035C58177 від 18.11.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А729966291C21546 від 12.11.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А721212987C05595 від 09.11.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А714109633C16276 від 06.11.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А702876416C49896 від 01.11.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А680163533C86037 від 22.10.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А675247634C00120 від 20.10.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А662825630C48087 від 14.10.2020 на суму 2 500,00 грн., Р24А653059558C58801 від 10.10.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А641372752C01414 від 05.10.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А581454806C69624 від 08.09.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А560052328C13006 від 29.08.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А570227924C52302 від 03.09.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А551966603C01632 від 25.08.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А555363886C11831 від 27.08.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А528937214C20351 від 14.08.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А536762979C21368 від 18.08.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А519135819C15934 від 09.08.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А519139578C54569 від 09.08.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А497948636C13747 від 29.07.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А493709312C59775 від 27.07.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А471793741C63557 від 16.07.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А461557399C74432 від 10.07.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А459419926C74562 від 09.07.2020 на суму 600,00 грн., Р24А451893485C39955 від 06.07.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А426709542C51455 від 23.06.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А423330461C03996 від 21.06.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А413748653C44997 від 16.06.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А404253602C89749 від 11.06.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А393276812C71022 від 05.06.2020 на суму 700,00 грн., Р24А430312660D30608 від 29.10.2022 на суму 12 000,00 грн., Р24А649071628C42025 від 08.10.2020 на суму 500,00 грн., Р24А466395902C95880 від 13.07.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А430313640D26324 від 29.10.2022 на суму 5 000,00 грн.

Загальна сума переказів становить 282 215, 02 грн.

Платіжні інструкції, у яких зазначено отримувачем ОСОБА_3 із призначенням платежу «переказ власних коштів»: Р24А20489888D575009 від 05.07.2022 на суму 100,00 грн., Р24А2C1498 від 10.02.2022 на суму 200,00 грн., Р24АC4973 від 07.02.2022 на суму 2500,00 грн., Р24АC0547 від 08.03.2022 на суму 100,00 грн., Р24АC7584 від 21.01.2022 на суму 400,00 грн., Р24АC9661 від 10.12.2021 на суму 200,00 грн., Р24АC0649 від 09.12.2021 на суму 150,00 грн., Р24А716971937C51700 від 07.11.2020 на суму 500,00 грн., Р24АC4668 від 03.09.2021 на суму 850,00 грн., Р24А778388349C76816 від 02.12.2020 на суму 200,00 грн., Р24А667392598C41495 від 16.10.2020 на суму 100,00 грн., Р24А141928971D13706 від 10.08.2022 на суму 700,00 грн., Р24А689894269C21952 від 26.10.2020 на суму 500,00 грн., Р24АC2689 від 05.01.2022 на суму 100,00 грн.

Загальна сума переказів становить 6 600, 00 грн.

Сума всіх переказів, в представлених до суду в платіжних інструкціях становить 288815, 37 грн.

Згідно листа ТОВ «Инноваційно-технологічний альянс» від 17.10.2023, витрати на номер склали 19046,48 грн. та на номер склали 6782, 87 грн., які сторона позивача також вважає виплатами в рахунок аліментних зобов`язань.

З огляду на вищезазначені докази, позивач просив зменшити розмір заборгованості по аліментах га 314359 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач ОСОБА_1 як ініціатор платіжних операцій, дотримувався вимог щодо повноти зазначення платіжних реквізитів та самостійно визначав призначення платежів не вказуючи, що це є сплатою аліментів.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року в справі № 333/6869/19 (провадження № 61-5678св21) зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим. […] Із наданих суду копій платіжних доручень можливо встановити тільки суму грошових переказів, валюту, дату здійснення цих фінансових операцій, одержувача та платника за кожним переказом. Інші відомості роздруківки не містять. Суд першої інстанції також не встановив, що перераховані кошти є аліментами із зазначенням будь-яких слів, словосполучення які б свідчили про це, а не є добровільною участю діда у витратах на дитину чи участі в інших витратах. Боржником не надано доказів, що він сплачував аліменти».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 2-4665/2008 (провадження № 61-14579св21) зазначено, що: «надані скаржником дублікати квитанцій про добровільне перерахування коштів на картковий рахунок стягувачки без зазначення у квитанції в графі «призначення платежу» - сплата аліментів, не свідчать про виконання ним судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів, а відтак такі не враховані державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів, а дії державного виконавця не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні скарги».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Таким чином встановивши, що надані скаржником дублікати квитанцій про добровільне перерахування коштів на картковий рахунок стягувачки без зазначення у квитанції в графі «призначення платежу» - сплата аліментів, не свідчать про виконання ним судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду викладені у постанові від 12 січня 2022 року у справі № 2-4665/2008.

Крім того, наданий позивачем лист ТОВ «Инноваційно-технологічний альянс» про сплату витрат на мобільний зв`язок, не може бути взятий судом до уваги, оскільки з вказаного листа неможливо встановити як платника так і користувачів вказаних у листі номерів телефону.

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині звільнення від заборгованості по аліментам в розмірі 314 359, 00 грн..

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської областівід 17 березня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 14.10.2025.

Головуючий

Судді: