Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/4125/25
Провадження № 2/279/1882/25
У Х В А Л А

13 жовтня 2025 року м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О.Г., розглянувши клопотання у цивільній справі № 279/4125/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" про розірвання договору найму (оренди),

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебуває цивільна справа №279/4125/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" про розірвання договору найму (оренди).

Ухвалою суду від 10.07.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представником відповідача подано до суду заяву про розгляд справи в порядку загального провадження та клопотання про встаеновлення строку для подання відповідачем відзиву та доказів у справі.

Вирішуючи заявлені клопотання, суд доходить наступних висновків.

Предметом порушеного спору є земельно-орендні правовідносини, пов`язані з розірванням договору оренди землі.

Суд зазначає, що згідно зі ч.2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 ст.19 ЦПК України).

Відповідно до п.1,4 ч.4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ та справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.187 ЦПК України, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

Отже визначення форми цивільного судочинства, за правилами якого буде розглядатися справа, є обов`язковою умовою процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст.277 ЦПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Положеннями ч.1 ст. 274 ЦПК України визначено категорії справ, що підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч. 3 ст. 274 ЦПК України).

В той же час, ч. 7 ст. 277 ЦПК України передбачено, що частини друга та шоста статті 277 ЦПК України не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Як слідує зі змісту позовної заяви, предметом даного позову є розірвання договору найму (оренди). Враховуючи, що справа не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, тому дана справа відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Водночас, відповідач, обґрунтовуючи необхідність розгляду справи в загальному позовному провадженні, не навів достатніх та переконливих аргументів для необхідності розгляду справи в загальному позовному провадженні.

Поряд з цим, суд зазначає, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження жодним чином не обмежує учасників справи у здійсненні ними усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

З урахуванням вищевикладеного, взявши до уваги категорію та складність спору, обсяг та характер поданих доказів у справі, зокрема предмет та підстави позову, врахувавши положення ч. 7 ст. 277 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження. Необґрунтовані належним чином доводи відповідача не можуть слугувати підставою для переходу розгляду справи у загальне позовне провадження.

Таким чином, враховуючи вищевказане, підстави для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у судове засідання відсутні.

Разом з тим, суд звертає увагу, що спрощене провадження, як і загальне позовне провадження спрямовані на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження не є провадженням, в якому розглядаються безспірні вимоги. Отже, відповідач не позбавлений можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, не позбавлений можливості надавати суду свої докази на спростування вимог позивача у строки, визначені судом або законом, заявляти відповідні клопотання та в повній мірі користуватися правами, передбаченими ЦПК України.

Таким чином, враховуючи викладені норми чинного процесуального законодавства, відсутність у клопотанні відповідача обґрунтованих підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

За змістом ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 6 ст. 279 ЦПК України передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи обставини, встановлені при вивченні матеріалів справи після відкриття провадження у справі, суд не вважає за необхідне розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши клопотання про встановлення додаткового строку для подання відповідачем відзиву та доказів у справі, суд приходить до висновку, що воно також не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст. 120 ЦПК України).

Частиною 1,2 ст. 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до ч.4 ст.127 ЦПК України, одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Системний аналіз наведених вище норм цивільного процесуального законодавства дає підстави для висновку, що однією з умов для можливості задоволення клопотання відповідача судом є: вчинення процесуальної дії (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк; визнання судом поважними причини пропуску такого строку.

Суд встановив, що обставини, на які посилається відповідач як на причини пропуску процесуального строку, не є поважними, оскільки вони не були непереборними або об`єктивно істотними перешкодами, що унеможливили своєчасне подання заяви чи скарги.

Посилання представника відповідача не те, що у період з 14.07.2025 по 19.07.2025 року належно не працювала електронна система "Електронний суд", у зв`язку з чим неможливо було відкрити що б переглянути чи завантажити файли реєстраційної картки взідних документів не є поважними причинами пропуску, оскільки ухвалою суду відповідачу встановлено 15 денний строк для подачі відзиву.

Суд звертає увагу, що ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав: вигляді 11.07.2025 року в електронному та 16.07.2025 року в паперовому, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суд зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості звернутися до суду в будь-який інший спосіб.

Враховуючи вимоги вищевказаних норм закону та наведені заявником обставини, підстави для задоволення клопотання відсутні.

Керуючись ст. 127,258-260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача про розгляд цивільної справи №279/4125/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" про розірвання договору найму (оренди) в порядку загального провадження та в задоволенні клопотання пропродовження процесуального строку для подання відзиву та доказів у справі відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя : Оксана ІВАШКЕВИЧ