Справа №403/500/24 провадження № 2/403/158/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2025 року с-ще Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю.,
при секретарі судового засідання Карпяк Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - ТОВ «ГК «Нафтогаз України»), з урахуванням поданого клопотання про залучення до розгляду справи в якості співвідповідача ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення з них заборгованості за спожитий природний газ в загальному розмірі 8039,98 грн..
Позовна вимога (з урахуванням заяви від 15 січня 2025 року) обгрунтована тим, що ТОВ ««ГК «Нафтогаз України» з 01 листопада 2018 року, будучи постачальником із спеціальними обов`язками, здійснювало діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб. З урахуванням того, що договір постачання природного газу побутовим споживачам є договором приєднання, який укладається з дотриманням вимог ст.ст.633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору, постачання природного газу відповідачу ОСОБА_1 здійснювалось саме на підставі такого договору, який він акцептував шляхом повернення позивачу, як постачальнику, підписаної ним 04 грудня 2018 року заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам.
Відповідачем ОСОБА_1 у період з листопада 2018 року по липень 2022 року (включно) за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було спожито природного газу на загальну суму 7632,83 грн., вартість якого залишилась ним не оплаченою. Крім того, згідно з інформацією, наявною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, власником відокремленої газифікованої споруди - житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , яка відповідно до ст.322 ЦК України та ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» несе тягар утримання майна та є учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо приміщення, яке належить їй на праві приватної власності. Враховуючи, що з 15 липня 2022 року відбулася зміна власника зазначеного вище газифікованого об`єкта, відповідачем ОСОБА_2 за період із серпня 2022 року по липень 2024 року було спожито природного газу на загальну суму 407,15 грн., вартість якого залишилась нею не оплаченою. Оскільки позивач ТОВ «ГК «Нафтогаз України» постачав відповідачам природний газ у необхідних об`ємах (обсягах) згідно умов договору, а відповідачі отримували та використовували його для власних потреб, однак не в повному обсязі сплачували нараховані за спожитий природний газ суми, станом на липень 2024 року виникла заборгованість з оплати житлово-комунальної послуги (постачання природного газу) в загальному розмірі 8039,98 грн., яку позивач прохає стягнути з відповідачів в наступних розмірах: з ОСОБА_1 за період з листопада 2018 року по липень 2022 року - 7632,83 грн. та з ОСОБА_2 за період із серпня 2022 року по липень 2024 року - 407,15 грн..
З урахуванням понесених судових витрат представник позивача також прохала суд вирішити питання про розподіл між відповідачами по справі сплаченого ТОВ «ГК «Нафтогаз судового збору в сумі 3028,00 грн..
Відповідачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву ТОВ «ГК «Нафтогаз України» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог у встановлений судом строк не подали.
ІІ. Заяви та клопотання.
Представник позивача ТОВ «ГК «Нафтогаз України» згідно письмового клопотання, викладеного в прохальній частині позовної заяви, прохала суд розглянути позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ за правилами спрощеного позовного провадження без її участі та у разі неявки в судове засідання відповідача прохала ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.5 зворот, 86 зворот).
Представник позивача згідно клопотання від 21 січня 2025 року прохала суд витребувати від АТ «Кіровоградгаз» та Кропивницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» письмові докази на підтвердження обставин розподілу природного газу та щомісячного об`єму його споживання відповідачем по справі (а.с.88-89, 105-106).
Представник позивача згідно клопотання від 21 січня 2025 року прохала суд залучити до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 (а.с.92).
Заяв та клопотань від відповідачів по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за їх відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.43-44). Ухвалою суду від 21 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 (а.с.111-112). Ухвалою суду від 21 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування письмових доказів та витребувано від АТ «Оператор газорозподільної системи «Кіровоградгаз» та Кропивницької філії ТОВ «газорозподільні мережі України» інформацію про: особу (осіб), якій (-им) здійснюється газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 ; щомісячний об`єм спожитого газу; підписану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу та актів і реєстрів, які складались представником ОГРМ за вказаним об`єктом газопостачання за період з листопада 2018 року по липень 2024 року (а.с.113-114). Ухвалою суду від 27 березня 2025 року витребувано від Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області відомості з реєстру територіальної громади про осіб, місце проживання яких зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 січня 2018 року по 01 серпня 2024 року включно (а.с.156-157). Ухвалою суду від 22 серпня 2025 року витребувано від приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трутня О.Я. копію договору купівлі-продажу, посвідченого ним 15 липня 2022 року та зареєстрованого в реєстрі за №295 щодо об`єкта нерухомого майна: житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.203). В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , будучи повідомленими про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзиву на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 03 жовтня 2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
01 листопада 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2018 року №867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», яка діяла до 01 травня 2020 року (а.с.14-18).
За змістом п.3 зазначеного Положення спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам покладались на ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».
20 вересня 2018 року в газеті «Діалог» №38 (1449), що публікується в межах ліцензованої діяльності позивача, ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як постачальником, була розміщена редакція договору постачання природного газу, що відповідала умовам типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500. Одночасно споживачам було повідомлено, що для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу всіх побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в установленому порядку направлятиме кожному побутовому споживачу типову заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу. Фактом згоди споживача про приєднання до договору постачання природного газу є отримання постачальником підписаної споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку і до цього договору, та/або сплата рахунку (квитанція) постачальника за поставлений природний газ та/або споживання природного газу відповідно до вимог Правил та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник (а.с.21-22).
Відповідна редакція договору постачання природного газу побутовим споживачам була також розміщена і на офіційному сайті постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в мережі інтернет за адресою: http:www.naftogazpostach.com.
04 грудня 2018 року відповідач ОСОБА_1 шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500 (далі - Договору), приєднався до умов Договору, зазначивши свої персоніфіковані дані як споживача, а саме: вид об`єкта - приватний будинок, адреса об`єкта - АДРЕСА_2 ; найменування оператора ГРМ, з яким нею укладено договір розподілу природного газу - ВАТ «Кіровоградгаз»; ЕІС-код, присвоєний оператором ГРМ - 56ХN20D62453580N (а.с.81).
Зазначені в заяві-приєднанні персоніфіковані дані відповідача ОСОБА_1 відповідають відомостям з його особового рахунку № НОМЕР_1 та інформації щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом в Реєстрі споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України», зокрема, щодо присвоєння споживачу ОСОБА_1 як суб`єкту ринку природного газу, персонального коду ідентифікації (ЕІС-коду) - 56ХN20D62453580N та здійснення газопостачання об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.84, 85).
27 липня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 було здійснено розпломбування та демонтаж засобу вимірювальної техніки, що підтверджується відповідним актом, складеним за участі споживача ОСОБА_1 та представника ВАТ «Кіровоградгаз» (а.с.135,136).
27 серпня 2022 року за адресою: вул.Миру, буд.№5 с.Докучаєве було проведено монтаж, опломбування та введення в експлуатацію засобу вимірювальної техніки за участю споживача ОСОБА_1 та представника ВАТ «Кіровоградгаз» (а.с.137).
28 квітня 2024 року відповідач ОСОБА_1 приєднався до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), зазначивши адресу місцезнаходження об`єкта: АДРЕСА_2 (а.с.142).
Згідно з інформацією, наданою Устинівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області за №02-12/417 від 03 квітня 2025 року, в реєстрі територіальної громади відомості про осіб, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні (а.с.166).
З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 15 липня 2022 року було проведено державну реєстрацію права власності відповідача ОСОБА_2 (розмір частки - 1) на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , номер відомостей про речове право: 47334430. Підставою проведення державної реєстрації зазначений договір купівлі-продажу за реєстраційним № 295 від 15 липня 2022 року. Одночасно у розділі «Інформація про зміни речового права» зазначені відомості про проведення 14 червня 2013 року державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок за гр-ном ОСОБА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , та припинення його права власності 15 липня 2022 року (а.с.82-83).
Судом також встановлено, що за умовами договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 15 липня 2022 року між гр-ном ОСОБА_3 , як продавцем, та відповідачем ОСОБА_2 , як покупцем, продавець передає у власність покупця житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Жодних узгоджень сторін договору щодо порядку оплати наявної заборгованості за житлово-комунальні послуги, що надавались за вказаним будинком, як об`єктом газопостачання, договір не містить (а.с.222-223).
Адресою зареєстрованого місця проживання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є АДРЕСА_4 (а.с.42, 151).
Згідно з довідкою про фінансовий стан споживача ОСОБА_1 за листопад 2018 року показник лічильника газу за належним йому об`єктом газопостачання з урахуванням спожитого відповідачем за цей місяць обсягу природного газу 47 м.куб. становив - 1 м.куб.. Станом на липень 2022 року показник лічильника становив 1928 м.куб. (а.с.85-86).
Згідно з наданим ТОВ «ГК «Нафтогаз України» розрахунком сторнувань об`ємів спожитого ОСОБА_2 природного газу, за період із березня 2024 року по липень 2024 року позивачем було здійснено перерахунок поставленого відповідачу природного газу в обсязі 30 м.куб на загальну суму 238,71 грн. (а.с.87 зворот).
Як вбачається із наданого позивачем витягу з особового рахунку ОСОБА_1 , що відображає його фінансовий стан, як споживача, загальна сума заборгованості відповідача за спожитий природний газ в загальному об`ємі 2677,02 м.куб. (з урахування перерахованих обсягів природного газу) за період з листопада 2018 року по липень 2022 року складає 7632,83 грн. (а.с.85).
Загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_2 за спожитий природний газ в загальному об`ємі 51,17 м.куб. (з урахування перерахованих обсягів природного газу) за період з серпня 2022 року по липень 2024 року складає 407,15 грн. (а.с.86).
Нарахування вартості поставленого відповідачам природного газу здійснювалось ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за змінними тарифами з урахуванням кожного метра кубічного, як розрахункової одиниці, а саме:
за квітень 2019 року - по 8,38 м.куб.;
за червень 2020 року - по 2,784 грн. за м.куб.;
Ухвалою суду від 05 червня 2024 року (цивільна справа №403/138/23) позивачу ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України (а.с.10-12).
V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Виконуючи приписи ч.1 ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним представником позивача, як учасником судового процесу, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
За змістом ч.ч.1, 2 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
Відповідно до ч.ч.1-4 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст.317 ЦК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує (ч.ч.1, 4 ст.319 ЦК України).
Відповідно до ст.322 ЦК України саме на власника покладається тягар утримання майна, якщо інше не передбачено договором або законом.
Право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна (п.1 ч.1 ст.346 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч.1 ст.14 ЦК України).
Відповідно до п.5 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року за №2496 (в редакції, що діяла на дату виникнення спірних правовідносин, далі - Правила), обєкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування; побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.
За змістом розділу ІІІ Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який є однаковим для всіх побутових споживачів України, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з урахуванням ст.ст.633, 634, 641 та 642 ЦК України.
Судом встановлено, що позивачем ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були пред`явлені вимоги про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, яка виникла за період з листопада 2018 року по липень 2024 року в загальній сумі 8039,98 грн., а саме: 1) з відповідача ОСОБА_1 заборгованість в сумі 7632,83 грн. за період з листопада 2018 року по липень 2022 року та 2) з відповідача ОСОБА_2 заборгованість в сумі 407,15 грн. за період з серпня 2022 року по липень 2024 року.
На обгрунтування заявленої до відповідача ОСОБА_2 вимоги представником ТОВ «ГК «Нафтогаз України» наведена обставина набуття нею з 15 липня 2022 року права власності на газифікований об`єкт - житловий будинок по АДРЕСА_1 , а також норми ст.322 ЦК України, згідно з якими саме на власника покладено тягар утримання майна.
Разом з тим, судом встановлено, що в період з листопада 2018 року по 15 липня 2022 року газифікований об`єкт, за яким позивачем ТОВ «ГК «Нафтогаз України» надавались послуги з газопостачання, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , належав на праві власності гр-ну ОСОБА_3 і право власності останнього на зазначений об`єкт нерухомості було припинено ним шляхом відчуження - на підставі договору купівлі-продажу від 15 липня 2022 року, укладеного ним з іншим відповідачем ОСОБА_2 ..
Отже, на гр-на ОСОБА_3 , як власника вказаного вище житлового будинку, до 15 липня 2022 року в силу приписів ст.ст.317, 322 ЦК України безпосередньо покладався обов`язок щодо утримання належного йому майна та несення всіх обов`язків, пов`язаних з цим, незалежно від місця його проживання та місцезнаходження майна.
Судом також враховується, що основна сума заборгованості за надані позивачем послуги з газопостачання (7632,83 грн.) виникла саме в період перебування об`єкта газопостачання у власності гр-на ОСОБА_3 ..
Зазначена обставина обумовлювала процесуальну необхідність залучення до участі у справі в якості співвідповідача гр-на ОСОБА_3 , про наявність якого позивач був достеменно обізнаний з огляду на зміст наданої представником ТОВ «ГК «Нафтогаз України» інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 грудня 2024 року, з якої вбачалась обставина належності до 15 липня 2022 року житлового будинку АДРЕСА_1 саме гр-ну ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_5 .
Разом з тим, під час судового провадження у справі представником позивача ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до суду було подане клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача виключно ОСОБА_2 , як власника житлового будинку, без урахування наявності іншого учасника спірних правовідносин, на якого в силу закону також покладався обов`язок нести відповідальність за зобов`язаннями, що виникають з утримання належного йому на праві власності майна до 15 липня 2022 року.
Наявності будь-яких домовленостей щодо одноособової сплати саме відповідачем ОСОБА_1 вартості спожитого природного газу, який поставлявся ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до належного гр-ну ОСОБА_4 на праві власності газифікованого об`єкта - будинку АДРЕСА_1 , матеріали цивільної справи.
Письмових доказів на підтвердження наявності у відповідача ОСОБА_1 права користування житловим будинком АДРЕСА_1 , позивачем ТОВ «ГК «Нафтогаз України» суду також надано не було.
Крім того, при вирішенні даної справи суд позбавлений можливості вирішити питання про стягнення всієї суми заборгованості з відповідача ОСОБА_2 , як власника з 15 липня 2022 року газифікованого об`єкта, за яким здійснювалось постачання природного газу, з огляду на наступне.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №176/552/22, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна. Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.
Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №686/6276/19, від 14 вересня 2022 року у справі №201/1807/21 та від 12 жовтня 2022 року у справі №312/44/20.
Судом встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку, що є об`єктом газопостачання за даним позовом, укладений 15 липня 2022 року між відповідачем ОСОБА_2 та попереднім власником цього будинку гр-ном ОСОБА_3 , не містить застережень про переведення боргу попереднього власника на нового, а також не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями ст.520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).
Отже, у даній справі відповідач ОСОБА_2 не вчиняла правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг з газопостачання попереднього власника житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , а тому на неї не може бути покладений обов`язок зі сплати вказаної заборгованості, нарахованої позивачем за період до 15 липня 2022 року, тобто до набуття відповідачем ОСОБА_2 у власність цього будинку.
За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Учасники судового процесу та їхні представники, як зазначено у ч.1 ст.44 ЦПК України, повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
В контексті забезпечення права особи на доступ до правосуддя, судом береться до уваги, що позивач ТОВ «ГК «Нафтогаз України» користуючись належним чином своїми процесуальними правами, з урахуванням наведених вище обставин мав реальну можливість як звернутись із позовом до належних відповідачів, так і подати клопотання про залучення в якості співвідповідача у цій справі гр-на ОСОБА_3 , однак належним йому правом під час судового провадження не скористався.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 7632,83 грн. та про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 407,15 грн., заявленого виключно до цих двох відповідачів, оскільки без залучення усіх належних відповідачів, на яких покладається обов`язок з оплати наданих послуг з газопостачання та погашення заборгованості, що виникла внаслідок його невиконання, зазначені позовні вимоги не можуть бути вирішені.
Отже, встановивши, що спірні правовідносини стосуються прав та обов`язків особи, яка не є відповідачем у справі (гр-на ОСОБА_3 ), суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у зв`язку із неналежним суб`єктним складом учасників справи.
Подібний за змістом висновок про відмову в позові у зв`язку з неналежним суб`єктним складом викладений в постанові Верховного Суду від 01 травня 2024 року у справі №491/838/21.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, з урахуванням того, що встановленими судовими витратами при розгляді даної справи згідно поданої позовної заяви є сплачений позивачем ТОВ «ГК «Нафтогаз України» судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп. і в задоволенні позову відмовлено повністю, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для відшкодування на користь позивача вказаної суми судового збору в порядку розподілу судових витрат між сторонами.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відсутні.
Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,
В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - відмовити повністю.
Судові витрати, понесені позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягають.
Повне імя та найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 , зазначений в позовній заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 , зазначений в позовній заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, подавши апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) до Кропивницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 08 жовтня 2025 року.
Суддя С.Ю.Атаманова