ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 жовтня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/4591/25

Головуючий у першій інстанції Косенко О. Д.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1457/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ67962372 від 19 лютого 2024 року у розмірі 21 305,03 грн, з яких 10 600,00 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 9 677,71 грн борг за процентами та 1 027,32 грн борг за пенею.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банку». 19 лютого 2024 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № АВН0СТ67962372, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 600 грн строком на 36 місяців зі сплатою процентів за користування ним у розмірі 85 % щорічно. Проте, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів позичальник належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку відповідачем добровільно не погашено.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ67962372 від 19 лютого 2024 року у розмірі 10 600 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ«А-Банк» відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1 204,95 грн.

В апеляційній скарзі АТ «А-Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині вирішених позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та пені та задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості повністю, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Скаржник вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність в анкеті-заяві погодженої процентної ставки та інших суттєвих умов кредиту. Позивач указує, що районним судом залишено поза увагою наявність окремого договору, підписаного відповідачем, з усіма суттєвими умовами кредиту, у тому числі, визначеною процентною ставкою.

АТ «А-Банк» наголошує на тому, що районним судом не надано належної оцінки доданій до позову анкеті-заяві, яка підтверджує звернення клієнта ОСОБА_1 до банку для отримання банківських послуг та належне проходження ідентифікації та варифікації, а також заяві про погодження удосконаленого електронного підпису, паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка», у якій роз`яснено умови кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Заява про надання послуги «Швидка готівка» і є кредитним договором, підписаним відповідачем, та факт видачі кредиту підтверджено доданим до позову меморіальним ордером.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу АТ «А-Банк» належить частково задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам частково не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ «А-Банк», суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено отримання відповідачем коштів у сумі 10 600 грн згідно з договором № АВН0СТ67962372 від 19 лютого 2024 року, які суд визнав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача.

Дійшовши висновку про безпідставність заявленої банком вимоги про стягнення заборгованості за процентами у сумі 9 677,71 грн, районний суд виходив з того, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та їх розмір.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ «А-Банк» про стягнення заборгованості за пенею у сумі 1 027,32 грн, районний суд виснував щодо відсутності такої умови у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку та того, що нарахування і стягнення пені, як міри відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання, суперечить п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України,

Рішення суду в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 10 600 грн не оскаржується, та відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у цій справі лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами та пенею.

У справі встановлено, що 27 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг і цього ж дня підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» (а.с. 8). Своїм підписом відповідач засвідчив те, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

19 лютого 2024 року ОСОБА_1 , використовуючи електронний підпис, підписав заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ67962372 (а.с. 10-11), зміст якої свідчить про наступні умови кредитування: вид кредиту - послуга «Швидка готівка»; тип кредиту -кредит строковий; мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; сума кредиту 10 6000 грн; строк кредиту 36 місяців з 19 лютого 2024 року по 18 лютого 2027 року; процентна ставка (фіксована) - 85 % на рік; розмір щомісячного платежу - 828,59 грн.

За умовами п. 10 указаної заяви погашення заборгованості за кредитом здійснюється шляхом зарахування коштів на рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 11 указаної заяви у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07 % (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.

Цю заяву складено в електронній формі та підписано ОСОБА_1 шляхом накладення ним електронного підпису, який перевіряється за допомогою відкритого ключа 0232d070ab95fb2fae7af68e7ef764d4f3b74fde8263ab5657abc6c30fe3259b61.

Того ж дня, 19 лютого 2024 року ОСОБА_1 , використовуючи електронний підпис, підписав також паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» (а.с. 9).

Фінансова установа зобов`язання за кредитним договором виконала. Копія меморіального ордеру № ТR.33316497.53023.65455 від 19 лютого 2024 року свідчить про те, що ОСОБА_1 отримав на банківський рахунок в АТ «А-Банк» грошові кошти у розмірі 10 600 грн згідно з договором № АВН0СТ67962372 від 19 лютого 2024 року (а.с. 13).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № UA3280385 від 19 лютого 2024 року станом на 03 квітня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 за наданим кредитом становить 21 305,03 грн, з яких 10 600 грн заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 9 677,71 грн борг за процентами та 1 027,32 грн заборгованість за пенею.

Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб підтверджено, що АТ «Акцент-Банк» є юридичною особою (а.с. 16 зворот - 17), яка відповідно до витягу з Державного реєстру банків здійснює банківську діяльність (а.с. 18).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідно до ч. 6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Приписами ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України).

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Позивач, пред`являючи вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, просив, у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за нарахованими відсотками та пенею.

Матеріалами справи підтверджено, що 19 лютого 2024 року ОСОБА_1 підписав заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ67962372, яка містить умови щодо розміру процентної ставки (фіксована) 85% на рік. Сторонами погоджено, що проценти за користування кредитом сплачуються у складі щомісячного платежу. Розрахунок процентів здійснюється на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, за формулою: сума заборгованості * річна відсоткова ставка / 360 днів (умовно) на рік.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, хибно послався на те, що сторонами не погоджено умов кредитування щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та їх розмір. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 1 ЗУ «Про електронний цифровий підпис» визначено. що електронний цифровий підпис вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа; підписувач особа, яка на законних підставах володіє особистим ключем та від свого імені або за дорученням особи, яку вона представляє, накладає електронний цифровий підпис під час створення електронного документа.

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 про погодження використання удосконаленого цифрового підпису від 24 грудня 2024 року (а.с. 8 зворот), у якій відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватись для удосконаленого електронного цифрового підписуу мобільному додатку АВаnк24 з метою засвідчення його дій згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг. Просив вважати наведений зразок його цифрового підпису або його аналог обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому у Банку. Підтвердив, що всі наступні правовични (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або Банком з використанням електронного підпису.

Отже, апеляційний суд вважає, що, підписавши за допомогою електронного підпису, що перевіряється за допомогою відкритого ключа 0232d070ab95fb2fae7af68e7ef764d4f3b74fde8263ab5657abc6c30fe3259b61, заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ67962372 від 19 лютого 2024 року, яка по суті і являється кредитним договором, ОСОБА_1 погодився з визначеними у ній умовами кредитування, в тому числі і щодо розміру процентної ставки за кредитом.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеними твердження банку про те, що в укладеному правочині сторони належно погодили умови щодо нарахування та сплати процентів за кредитом.

Як свідчить розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором № АВН0СТ67962372 від 19 лютого 2024 року, загальний залишок заборгованості за процентами за період з 19 лютого 2024 року по 03 квітня 2025 року становить 9 677,71 грн, а розрахунок відсотків здійснено позивачем відповідно до погоджених умов кредитування із розрахунку 85% на рік (а.с. 12 зворот).

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «А-Банк» про стягнення заборгованості за процентами у сумі 9 677,71 грн, у зв`язку з чим указані вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновок районного суду про відмову у задоволенні вимоги АТ «А-Банк» про стягнення заборгованості за пенею у сумі 1 027,32 грн відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу, включаючи дату постановлення оскаржуваного судового рішення.

Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки на час розгляду справи в Україні введено та продовжує діяти воєнний стан, районний суд правильно застосував положення п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України та відмовив у стягненні заборгованості за пенею у сумі 1 027,32 грн.

Отже, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України слід змінити в частині визначеного судом першої інстанції до стягнення з відповідача на користь АТ «А-Банк» розміру заборгованості, збільшивши його на суму відсотків за користування кредитом з 10 600,00 грн до 20 277,71 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Звернувшись з позовом, АТ «А-Банк» сплатило 2 422,40 грн судового збору (а.с. 2). Ураховуючи, що апеляційний суд змінює розмір стягнутої суми заборгованості за договором, задовольнивши позовні вимоги банку на 95,17% (20 277,71 грн від заявлених вимог 21 305,03 грн), слід також змінити рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру судових витрат, стягнутих з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк», з 1 204,95 грн до 2 305,39 (2 422,40 грн х 95,17%).

При подачі апеляційної скарги АТ «А-Банк» сплатило 3 633,60 грн (а.с. 64). Оскільки апеляційну скаргу позивача задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» належить стягнути 3 458,09 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2025 року змінити в частині розміру заборгованості за кредитним договором та судового збору, визначених судом першої інстанції до стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк», збільшивши суму заборгованості з 10 600,00 грн до 20 277,71 грн, а судових витрат з 1 204,95 грн до 2 305,39 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 3 458,09 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, .

Відповідач: ОСОБА_1 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 09 серпня 2016 року Деснянським РВ у м. Чернігові УДМС України в Чернігівській обл., РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко