справа № 619/477/24
провадження № 6/619/106/25
УХВАЛА

іменем України

15 жовтня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.

Імена (найменування) учасників справи:

стягувач: ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ»;

боржник: ОСОБА_1 .

Суть питання, що вирішується ухвалою.

30 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить у порядку повороту виконання судового наказу Дергачівського районного суду Харківської області від 24 січня 2024 року по справі № 619/477/24, стягнути з ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» на його користь грошові кошти в сумі 5 104,06 грн, а також у порядку повороту виконання судового наказу Дергачівського районного суду Харківської області від 24 січня 2024 року по справі № 619/477/24, стягнути з Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУ МЮ на його користь виконавчий збір у розмірі 478,64 грн та витрати виконавчого провадження у розмірі 303,00 грн. В обґрунтування заяви посилався на те, що зазначеним судовим наказом стягнуто з нього на користь ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 5 981,94 грн та судовий збір у сумі 268,40 грн, а всього 6 259,34 грн. Дергачівським ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 75577055, накладено арешт на його банківські рахунки, що унеможливило подальше його існування, оскільки пенсія є єдиним джерелом для його існування, та стягнуто 5 885,70 грн. Окрім цього Дергачівським ВДВС стягнуто з нього кошти виконавчого збору та видатки на проведення виконавчих дій. Ним подано до Дергачівського районного суду Харківської області заяву про скасування судового наказу та надано достатньо доказів про необґрунтованість вимог стягувача, що дає підстави для скасування судового наказу про стягнення з нього заборгованості. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 16 липня 2025 року у справі № 619/477/24 судовий наказ про стягнення з нього коштів на користь ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» як заборгованості за спожитий газ у розмірі 5 981,94 грн та судовий збір у розмірі268,40 грн було скасовано. Відповідно до Виписки про рух коштів по його рахунку, відкритому у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 від 18.07.2025 вбачається, що в порядку виконання виконавчого документа 16.05.2025 з його рахунку було списано 18,65 грн, а 19.06.2025 було списано 5 867,05 грн, а всього в порядку виконання виконавчого документа (судового наказу Дергачівського районного суду Харківської області) було списано з його рахунку 5 885,70 грн. На підставі цієї виписки він 29.07.2025 звернувся до Дергачівського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області за роз`ясненням порядку розподілу стягнутих з його рахунку коштів та отримав листа, датованого 14.08.2025, з якого вбачається, що відповідно до платіжних інструкцій з його рахунку було списано 5 885,70 грн, які були розподілені наступним чином: 5 104,06 грн - на користь ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» на погашення суми основного боргу та виконавчого збору; 478,64 грн - на погашення суми виконавчого збору; 303,00 грн - на погашення витрат виконавчого провадження. Отже просить у порядку повороту виконання судового наказу зобов`язати ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» повернути йому безпідставно стягнуті на його користь кошти у сумі 5 104,06 грн. Щодо витрат виконавчого провадження та повернення стягнутого виконавчого збору вважає, що вони також підлягають поверненню, оскільки це передбачено ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», і відповідно до цього він має право захистити та відновити свої права не тільки за допомогою звернення до інших органів, таких, як ДВС, а й за допомогою звернення до суду, оскільки всі витрати, які виникли у період виконання рішення суду, яке потім було скасоване, пов`язані безпосередньо з виконанням цього рішення та є наслідком виконання рішення, а тому підлягають поверненню як безпідставно отримані, оскільки підстава у вигляді рішення суду відпала у зв`язку з його скасуванням та залишенням позову без розгляду.

У судове засідання заявник не з`явився, надав до суду заяву, у якій просить розглядати справу без його участі, вимоги, викладені у його заяві про поворот виконання, підтримує у повному обсязі.

У судове засідання представник ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» не з`явився, про час та місце розгляду заяви про поворот виконання судового рішення повідомлявся шляхом направлення судової повістки в електронному вигляді в його електронний кабінет, яку доставлено 01.10.2025, причин неявки суду не повідомив.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду заяви про поворот виконання судового рішення.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази, з`ясувавши обставини, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Статтею 444 ЦПК України визначено порядок вирішення питання про поворот виконання рішення суду.

Так, відповідно ч. 5 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Згідно з ч. 6 ст. 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Відповідно до ч. 9 ст. 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, визначено, що поворот виконання можливий при скасуванні судового наказу за клопотанням боржника в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Застосовуючи поворот виконання рішення суд повинен зобов`язати стягувача повернути заявнику безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Судом установлено, що судовим наказом судового наказу Дергачівського районного суду Харківської області від 24 січня 2024 року по справі № 619/477/24 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 5 981,94 грн та судовий збір у сумі 268,40 грн.

В подальшому, судовий наказ звернуто до примусового виконання. Державним виконавцем Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 75577055 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 5 981,94 грн та судовий збір у сумі 268,40 грн. Також, у постанові про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем постановлено про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 303,00 грн; винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 598,19 грн. Державним виконавцем відповідно до платіжних інструкцій було списано з рахунку боржника грошові кошти витрати виконавчого провадження в розмірі 303,00 грн, виконавчий збір у розмірі 478,64 грн, суму основного боргу та судовий збір у розмірі 5104,05 грн.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 16.07.2025 поновлено ОСОБА_1 строк для подання заяви про скасування судового наказу та судовий наказ Дергачівського районного суду Харківської області від 24.01.2021 скасовано.

На даний час стягнуті кошти з боржника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження по примусовому виконанні судового наказу, який скасований судом, не повернуті боржнику, що стало підставою для звернення із цією заявою.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Відповідно до чч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватися шляхом подання заяви про поворот виконання.

Настання повороту виконання можливе у разі, зокрема, скасування судового наказу (ст. 171 ЦПК України).

Аналізуючи норми процесуального права щодо повороту виконання рішення суду, слід виходити з того, що таке може бути застосовано належним судом якщо буде встановлено, що рішення суду було виконано до його скасування.

Отже, за умови якщо питання про поворот виконання рішення суду не вирішувалось судом, у даному випадку при скасуванні судового наказу, чинне законодавство встановлює єдину можливість вирішення цього питання судом першої інстанції стосовно рішення, яким з божника стягнуто грошові кошти.

Як визначено у ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

При вирішенні даної справи суд виходить з того, що поворот виконання рішення - форма захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем усього одержаного за скасованим рішенням.

Особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №336/9595/14, оскільки поворот виконання рішення є гарантією відновлення прав учасників процесу, то суди повинні задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті з нього кошти за скасованим судовим рішенням, за відсутності обмежень, встановлених ст. 382 ЦПК України 2004 року (ст.445 ЦПК України у редакції з 15 грудня 2017 року), яка визначає особливості повороту виконання в окремих категоріях справ.

Враховуючи те, що стягнення заборгованості здійснювалося на підставі судового наказу від 24.01.2024 (справа №619/477/24), який ухвалою від 16.07.2025 скасований, сума заборгованості, яка була стягнута з ОСОБА_1 , підлягає поверненню в порядку повороту виконання судового рішення.

Поруч з цим, в частині заявленої вимоги, що стосується стягнення в порядку виконання витрат виконавчого провадження а саме, виконавчого збору у розмірі 478,64 грн та витрат виконавчого провадження у розмірі 303,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Виконавчий збір, стягнутий з боржника в порядку, встановленому ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» відноситься до коштів виконавчого провадження (п. 1 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Питання про стягнення з боржника виконавчого збору вирішується відповідною постановою державного виконавця (ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»), а не рішенням суду.

Згідно з п. 3 ч. 1ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» до коштів виконавчого провадження належать стягнуті з боржника кошти на витрати виконавчого провадження.

За змістом ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 розділу VІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (з наступними змінами), витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору; стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Таким чином, стягнуті в процесі виконання судового рішення виконавчі витрати не є тими грошовими коштами, які були стягнуті з боржника за судовим наказом, скасованим в подальшому судом, а є коштами виконавчого провадження, які не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду.

Подібний за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 296/7644/17, який відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин у даній справі.

Отже, в порядку повороту виконання скасованого судового рішення підлягає поверненню відповідачу безпідставно стягнуте з нього саме за скасованим судовим наказом, а виконавчий збір, винагорода приватного виконавця та витрати на проведення виконавчих дій, які за своєю правовою природою не є судовими витратами у справі, не можуть повертатися за правилами вирішення питання про поворот виконання судового рішення.

Для вирішення даного питання законодавством передбачений інший спосіб захисту прав, а саме: шляхом звернення з відповідною заявою до виконавчої служби (приватного виконавця) або до суду зі скаргою на дії державного (приватного) виконавця чи шляхом оскарження постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Відтак, оскільки вказані заявником витрати виконавчого провадження, а саме, виконавчого збору у розмірі 478,64 грн та витрат виконавчого провадження у розмірі 303,00 грн не є коштами, які стягувались за судовим наказом від 24.01.2024 у справі №619/477/24, який надалі суд скасував за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 про скасування судового наказу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про поворот виконання судового рішення в частині, що стосується витрат виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 171, 444 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

У порядку повороту виконання судового наказу Дергачівського районного суду Харківської області від 24 січня 2024 року у справі № 619/477/24 стягнути з ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (ЄДРПОУ 39590621, місцезнаходження: м. Харків, вул.. Болочана Петра, буд. 54) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ) грошові кошти у сумі 5 104 (п`ять тисяч сто чотири) гривень 06 копійок.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок