Номер провадження: 22-ц/813/2890/25
Справа № 515/26/24
Головуючий у першій інстанції Рязанова К. Ю.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 05 листопада 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

встановив:

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , про поділ майна подружжя, відповідно до якої позивачка просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на половину заробітної плати ОСОБА_1 , отриманої ним з 01 червня 2022 року по 10 серпня 2023 року, а саме на 358 977,76 гривень, стягнувши цю суму з ОСОБА_1 на її користь.

02 липня 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ковпак О.В., засобами поштового зв`язку направив до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , у якій просить визнати за ним особистою приватною власністю грошові кошти, отримані в якості заробітної плати у військовій частині НОМЕР_1 , що набуті ним за час окремого проживання з ОСОБА_2 , у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, а 12 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Ковпак О.В. направив заяву про зміну підстав зустрічного позову.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 05 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Ковпака О.В. про прийняття зустрічного позову. Повернуто зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення з цим позовом до суду в загальному порядку. Залишено без розгляду клопотання представниці позивачки ОСОБА_2 , адвоката Бикової О.В. про витребування доказів, подане до суду 04 листопада 2024 року.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ковпак О.В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, вказує, що суд дійшов помилкового висновку про порушення відповідачем визначеного ст.ст. 49, 193 ЦПК України строку та повернення зустрічного позову, тому просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції залишив поза увагою, що матеріали справи не містять відомостей про те, що поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі з додатками отримано ОСОБА_1 або його родичами 08 травня 2024 року, офіційний сайт АТ «Укрпошта» не містить відомостей кому було вручено та чи було вручено поштове повідомлення із відповідним трек номером.

Правом на відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не скористалась.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Бикова О.В. та представник ОСОБА_1 адвокат Ковпак О.В. звернулись до суду із заявами про проведення судового засідання за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, апеляційний суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тож з урахуванням змісту апеляційної скарги, предметом апеляційного перегляду є ухвала Саратського районного суду Одеської області від 05 листопада 2024 року лише в частині відмови у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Ковпака О.В. про прийняття зустрічного позову та повернення такого ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає вказаним нормам, з огляду на таке.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, потрібно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі "De Geouffre de la Pradelle v. France" від 16 грудня 1992 року, заява №12964/87).

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі "Дія 97" проти України", заява №19164/04).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі ( частина 7 ст. 178 ЦПК України).

Ухвалою суду від 11 березня 2024 року про відкриття провадження у справі роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву в строк, що не може перевищувати 15 днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження.

Статтею 123 ЦПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Постановляючи ухвалу про повернення зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що зустрічна позовна заява подана з порушенням ч. 1 ст. 193 ЦПК України, оскільки відповідно до інформації за даними Веб сервісу «Трекінг відправлень Укрпошта» під номером 801 ухвала про відкриття провадження від 11 березня 2024 року була вручена ОСОБА_1 08 травня 2024 року. Також 24 червня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ковпак О.В. ознайомився із матеріалами справи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду та вважає слушними посилання скаржника про те, що суд передчасно дійшов висновку про повернення поданої ним зустрічної позовної заяви, з огляду на таке.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом 02.07.2024 року, ОСОБА_1 додав до нього копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення під номером 801, на підтвердження отримання ним ухвали про відкриття провадження у цій справі засобами поштового зв`язку 27 червня 2025 року.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовим доказами, висновками експертів, показаннями свідків показаннями свідків.

Колегія суддів зауважує, що хоча за інформацією з сайту АТ «Укрпошта» «Трекінг відправлень Укрпошта» відправлення під номером 801 вручено адресату 08 травня 2024 року, проте ані вказана роздруківка з офіційного сайту АТ «Укрпошта», ані надане ОСОБА_1 повідомлення про вручення поштового відправлення за цим же номером не можуть бути належними доказами отримання останнім ухвали Саратського райнного суду Одеської області від 11.03.2024 року про відкриття провадження у цій справі, оскільки не містять ідентифікуючих ознак того, що саме було відправлено за вказаним трекінг номером, ким та кому.

Так, вказане рекомендоване повідомлення про вручення не містить інформації про адресата та його поштову адресу, при цьому відправником зазначено не Саратський районний суду Одеської області, а Дивізію ВПЗ НОМЕР_2 .

Ураховуючи викладене колегія суддів виснує, що інформація про рух відправлення під номером 801, за відсутності доказів його змісту, адресата та відправника, не є належним доказом отримання ОСОБА_1 ухвали Саратського райнного суду Одеської області від 11.03.2024 року про відкриття провадження у цій справі та копії позову ОСОБА_2 .

Так, відповідно до ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Проте, жодного з визначеного вказаною вище статтею доказів отримання ОСОБА_1 ухвали Саратського райнного суду Одеської області від 11.03.2024 року про відкриття провадження у цій справі матеріали справи не містять.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про повернення зустрічної позовної заяви, у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 строків, визначених ч. 1 ст. 193 ЦПК України, є передчасним, з огляду на те, що матеріали справи не містять належних та достовірних доказів щодо отримання ним копії ухвали про відкриття провадження, а отже і початку перебігу процесуального строку.

Вказане є непропорційним втручанням у захищене гарантіями ст. 4 ЦПК України та ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. право на доступ до суду. У даному випадку суд не дотримався справедливого балансу публічних та приватних інтересів та з порушенням вимог ст. 2 ЦПК України щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ повернув зустрічну позовну заяву.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду в оскаржуваній частині та направлення справи у цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судовий збір підлягає відшкодуванню за наслідками розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 367,374,379,382,383 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 05 листопада 2024 року в оскаржуваній частині скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

М.В. Назарова