Справа № 127/2658/25
Провадження № 2/127/407/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2025 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Романюк Л.Ф.,
при секретарі Курутіній О.В.,
за участі позивача - відповідача ОСОБА_1 ,
представника позивача - відповідача Сейдаметова Р.Р.,
відповідача - позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача - позивача ОСОБА_3 ,
представника третьої особи Семенової Н.Л.,
В провадженні суду знаходиться вище вказана цивільна справа.
Представник позивач - відповідач ОСОБА_4 , звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.
Заяву мотивував тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за № 127/2658/25, провадження № 2/127/407/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради «Про визнання незаконним утримання дитини на території України та повернення її за постійним місцем проживання».
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.
Наявність перешкод у спілкуванні з дитиною, оскільки дитина проживає окремо від батька та незаконно утримується на території України, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи, з метою запобігання втрати емоційного контакту батька з дитиною, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді, який може бути тривалим, та остаточного вирішення питання у справі, просив суд зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити побачення дитини ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_6 кожну середу місяця з 10 год.00 хв. до 12 год. 00 хв., та кожну суботу місяця з 12-00 год. до 15-00 год. (з можливістю батьків за попередньою домовленістю змінювати графік побачень батька з сином за умови, що час побачень батька з сином становитиме не менше 5 годин на тиждень) на період розгляду цивільної справи до набрання рішення законної сили по справі № 127/2658/25.
В підготовчому засіданні позивач відповідач та його представник, кожен окремо, заяву підтримали.
Відповідач позивач та її представник, в підготовчому засіданні, кожен окремо, заперечували, щодо задоволення заяви.
Представник третьої особи в підготовчому засіданні, щодо заяви покладалась на розсуд суду.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши заяву про забезпечення позову, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову.
Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.
Так, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (пункти 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини).
Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункт 3 статті 9 Конвенції про права дитини).
Відповідно до частини другої статті 1 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей (далі Конвенція), до якої приєдналася Україна відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей» від 11.01.2006, цілями цієї Конвенції є забезпечення того, щоб права на опіку і на доступ, передбачені законодавством однієї Договірної держави, ефективно дотримувалися в інших Договірних державах.
Згідно зі статтею 21 Конвенції, центральні органи зобов`язані, на підставі положень про співробітництво, викладених у статті 7, сприяти мирному здійсненню прав доступу і виконанню будь-яких умов здійснення цих прав. Центральні органи вживають заходів, наскільки це можливо, для усунення будь-яких перешкод здійсненню таких прав. Центральні органи безпосередньо або через посередників можуть порушувати або сприяти порушенню процедур з метою організації здійснення або захисту цих прав і забезпечення поваги до умов для їхнього дотримання.
В свою чергу, чинним законодавством України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (частина перша статті 159 СК України).
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (абзац перший частини другої статті 159 СК України).
З матеріалів справи видно, що предметом позову є визнання незаконним утримання дитини на території України та повернення її до місця постійного проживання, однак задовольнивши заяву про забезпечення позову та забезпечивши доступ батька до малолітньої дитини у певний спосіб, суд фактично вирішить питання про визначення способу участі батька у вихованні дитини, при тому, що такі позовні вимоги позивачем у даній справі не заявлялись.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що заява не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -
Заяву про забезпечення позову - залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення ухвали. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Суддя: