Справа № 177/2375/25
Провадження № 2/177/1464/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 жовтня 2025 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Дятел К. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

27.08.2025 представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 8339674 від 22.07.2022 року в загальному розмірі 19000 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу 8000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.07.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 8338674, за умовами якого ОСОБА_1 отримала 5000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів за договором. ТОВ «Мілоан» виконало умови договору надавши ОСОБА_1 кредит, а остання умови договору порушила, кошти отримані в кредит не повернула, проценти та комісію не сплатила.

24.10.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 83-МЛ від 24.10.2022, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги до відповідача на загальну суму 19000 грн, з яких 5000 грн тіло кредиту, 13050 грн прострочена заборгованість за відсотками та 950 грн заборгованість за комісією. Відповідачу надіслана письмова вимога щодо погашення боргу, але борг не сплачено, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом порушених прав, понісши судові витрати.

Відповідач позов визнала частково, реалізувавши право на правничу допомогу, надала суду відзив на позовну заяву, просила суд поновити строк на його подання. Судом задоволено клопотання про поновлення строку на подання відзиву, з урахуванням доводів щодо поважності причин пропуску даного строку та необхідності забезпечення доступу до правосуддя.

Відповідач визнала факт укладення договору кредиту від 22.07.2022, отримання коштів, а також частково визнала заборгованість за кредитом, а саме визнала позовні вимоги на суму 7450 грн, з яких тіло кредиту 5000 грн, комісію 950 грн та частково, на суму 1500 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Так, заперечуючи позовні вимоги в частині відсотків у розмірі вказаному позивачем, представник відповідача вказав на те, що відсотки за правомірне (договірне) користування кредитними коштами можливе лише впродовж строку кредитування, в даному випадку в межах 15 днів користування кредитом, що був погоджений між сторонами, тобто з 22.07.2022 по 06.08.2022. Зазначав, що оскільки умови договору щодо строку кредитування містять суперечливі умови, то до спірних правовідносин мають бути застосовані ті положення, що є найбільш вигідними для споживача, який приєднується до договору, розробленого кредитором (contra proferentem). При цьому вважав, що в питанні строку кредитування та порядку нарахування процентів, умови договору не чіткі та не зрозумілі для споживача, адже в анкеті-заяві (оферта) та рішенні за результатами розгляду заяви (акцепт) строк кредитування визначений 15 днів, з 2 % ставкою за кожен день користування кредитом, тоді як зміст п. 1.3 договору передбачає строк кредитування 105 днів. У зв`язку з чим, сторона відповідача вважала за необхідне виходити з умов договору, що передбачають строк кредитування 15 днів.

Крім цього представник відповідача заперечив розмір витрат позивача на правничу допомогу, вважав їх завищеними та не підтвердженими належними доказами, за відсутності доказів понесення (сплати) таких витрат. Вважав, що співмірними могли б вважатися витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Відповідач вказав про понесення ним витрат на правничу допомогу, що склали 3000 грн, з яких 1000 грн ознайомлення з матеріалами справи та консультування, 2000 грн складення відзиву, які просив розподілити при ухваленні рішення по справі (а.с. 73-84).

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с. 85-87).

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Вовк М.В. до суду не з`явилися, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про наявність об`єктивних причини неявки не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України.

В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 22.07.2022 о 10:44 ОСОБА_2 (Гриценко) заповнила анкету-заяву на кредит № 8339674, вказавши свої ідентифікаційні дані, бажану суму кредиту, пройшла перевірку в БКІ, здійснила підтвердження зміни умов (22.07.2022 о 10:45:12). Вказана заявка погоджена кредитором 22.07.2022 (а.с. 95-96).

22.07.2022 між ОСОБА_3 та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 8339674 від 22.07.2022, шляхом підписання його змісту сторонами, в тому числі ОСОБА_4 одноразовим ідентифікатором S85544 (а.с. 88).

Зі змісту договору слідує, що сторони погодили суму кредиту 5000 грн, комісію за надання кредиту 950 грн (п. 1.5 договору), строк кредитування 105 днів з 22.07.2022 (дата надання кредиту), що складається з пільгового та поточного періодів (п. 1.2, 1.3 договору). Згідно п. 1.3.1 договору пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 06.08.2022 (рекомендована дата платежу). Пункт 1.3.2 визначає, що поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 04.11.2022 (дата остаточного погашення заборгованості) (а.с. 89).

Договір містить чітке та детальне визначення строку, на який надається кредит (строк кредитування) визначений п. 1.3 договору період часу, протягом якого Позичальник може правомірно користуватися кредитом, що складається з пільгового і поточного періодів. Договір містить чітке визначення пільгового та поточного періодів кредитування. При цьому, в договорі зафіксовано, що саме з дня наступного за днем завершення поточного періоду, у випадку існування непогашеної заборгованості, строк виконання зобов`язання зі сплати платежів вважається порушеним (простроченим) (а.с. 88). Тобто, до моменту закінчення поточного періоду, позичальник вважається таким, що правомірно (на підставі договору) користується кредитними коштами, а після завершення поточного періоду, розпочинається момент порушення зобов`язання, що має наслідком застосування положень ст. 625 ЦК України, штрафних санкцій.

Пункт 1.4 договору визначає, що позичальник має повернути кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 06.08.2022 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 04.11.2022 (останнього дня строку кредитування). Договір містить чіткі та зрозумілі умови кредитування, зокрема що орієнтована загальна вартість кредиту позичальника за пільговий період складає 7450 грн, а загальна вартість кредиту (за весь строк кредитування) 20950 грн.

Як слідує зі змісту договору № 8339674 від 22.07.2022, сторони, вільно реалізуючи свої права на визнання умов договору, їх зміну, реалізували це право та погодили й зафіксували в тексті договору про споживчий кредит інші умови щодо строку кредитування, ніж ті, що були обумовлені в анкеті-заяві, скріпивши текст договору своїми підписами та надавши йому юридичної сили.

Беручи до уваги викладене, суд критично оцінює доводи представника відповідача про те, що умови договору щодо строку кредитування не були зрозумілими відповідачу, адже умови зафіксовані в редакції договору є чіткими та однозначними, визначають строк кредитування 105 днів, що складається з пільгового періоду в якому ставка відсотків за користування кредитом є пільговою 2 % та поточного періоду, впродовж якого ставка відсотків за користування кредитом складала 3 % в день (а.с. 88-89). Відповідач не була позбавлена, з урахуванням умов договору сплатити кредит у межах пільгового періоду, чим припинити зобов`язання до початку поточного періоду, в який застосовується підвищена відсоткова ставка, але не здійснила цього, у зв`язку з чим, на виконання умов договору, з 07.08.2022 розпочався поточний період кредитування зі ставкою відсотків за користування кредитом 3 % на день від суми кредиту.

Отже, суд критично оцінює доводи представника відповідача щодо неоднозначності, неточності та незрозумілості умов кредитного договору щодо строку кредитування та вважає правомірним нарахування відсотків за користування кредитом у межах погодженого сторонами строку кредитування (правомірного, договірного) кредитними коштами з 22.07.2022 по 04.11.2022.

Факт перерахування коштів ТОВ «Мілоан» на користь ОСОБА_4 не заперечувався відповідачем та її представником, є підтвердженим копією платіжного доручення про надання кредитних коштів (а.с. 96 зворот).

Як слідує з відомості про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_4 , ТОВ «Мілоан» нараховувало їй відсотки за користування кредитом згідно умов договору, тобто з 23.07.222 по 06.08.2022 за зниженою відсотковою ставкою (в межах пільгової частини строку кредитування), а з 07.08.2022 до 24.10.2022 (в межах поточний період кредитування) за ставкою 3 % в день, що була погоджена сторонами в тексті договору (п.1.5.3 договору).

Згідно відомості про щоденне нарахування та погашення, заборгованість відповідача перед первісним кредитором складала 5000 грн - тіло кредиту, 950 грн - комісія, 13050 грн (сума щоденних нарахувань 100 грн х15 + 150 грн х 79 = 13350 грн, але керуючись принципом диспозитивності, суд розглядає обґрунтованість позовних вимог у межах заявлених позовних вимог 13050 грн) відсотки за користування кредитом в межах строку кредитування (а.с. 97).

24.10.2022 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» уклали договір відступлення права вимоги, за умовами якого кредитор - ТОВ «Мілоан» відступило, передало новому кредитору - ТОВ ФК «Кредит-Капітал» права вимоги до боржників, що передбачені умовами первинних договорів та визначені в Реєстрі боржників (п.1.1 договору).

Факт переходу до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прав вимоги до боржника ОСОБА_4 за кредитним договором від 22.07.2022, підтверджується витягом з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги№ 83-МЛ від 24.10.2022, в якому міститься інформація про кредитний договір та заборгованість ОСОБА_2 станом на дату відступлення прав вимоги (а.с. 103 зворот), на загальну суму 19000 грн, з вищевказаними складовими заборгованості: тіло кредиту 5000 грн, комісія 950 грн, проценти 13050 грн (а.с. 103 зворот).

Новим кредитором відповідачу надіслано письмову претензію про погашення заборгованості, але як стверджує позивач та не заперечив відповідач, борг залишається несплаченим.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно ч. 1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_3 неналежно виконувала свої обов`язки з повернення отриманого нею кредиту, сплати платежів за договором, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов`язань за кредитним договором у розумінні норм ЦК України, право вимоги до відповідача перейшло на підставі договору відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 5), який враховуючи задоволення позовних вимог підлягає компенсації за рахунок відповідача.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Відповідач заперечив розмір витрат позивача на правничу допомогу, вважаючи їх неналежно підтвердженими, за відсутності платіжного доручення про їх сплату, а також надмірними, необґрунтованими та неспівмірними.

При вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 133, 137 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, що визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно ч.3-4, 5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. ст. 141 ЦПК України, судові витрати відмінні від судового збору, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, а в разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн, позивач надав суду договір про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025, за умовами якого вартість послуг правничої допомоги за одну кредитну справу 8000 грн, детальна інформація про справу, обсяг послуг та ціну послуг вказується в акті наданих послуг (п. 2.3-2.5 договору). Суду надано акт № Д/946 наданих послуг від 24.07.2025, що посвідчує факт прийняття ТОВ ФК «Кредит-Капітал» послуг з правничої допомоги щодо боржника ОСОБА_4 за кредитним договором від 22.07.2022 на суму 8000 грн (а.с. 105), а також детальний опис наданих адвокатом послуг, згідно змісту якого представником витрачено 6 год 30 хв часу на надання таких послуг як усна консультація (0:30 год), ознайомлення з матеріалами справи (2 години), складення позову (3 год 30 хв), погодження правової позиції з клієнтом (0:30 год) (а.с. 105).

Суд приходить до висновку, що вказані витрати пов`язані з розглядом справи, однак їх розмір є недостатньо обґрунтованим, не пропорційним щодо ціни позову. Так, суд погоджується зі стороною відповідача про те, що витрати позивача на правничу допомогу є завищеними, зокрема завищеною є тривалість часу для ознайомлення з матеріалами справи, які не являють собою значний обсяг документів. Завищеною є тривалість складання позову, що становить шість аркушів та фактично ґрунтувався на трьох документах договорі про надання кредиту, договорі відступлення права вимог та розрахунку заборгованості, що наданий первісним кредитором, що не потребувало значного часу для їх вивчення та опрацювання. Заявлена сума витрат на правничу допомогу 8000 грн, становить майже половину ціни позову, а отже є непропорційною ціні позову. Беручи до уваги викладене, з урахуванням доводів представника відповідача, суд вважає за необхідне зменшити суму витрат на правничу допомогу позивача до 4000 грн, вважаючи таку суму розумною, співмірною ціні позову та значення справи для сторін. Доводи представника відповідача щодо не доведення витрат на правничу допомогу у зв`язку з ненаданням квитанції щодо їх фактичної оплати, суд розцінює критично, адже в силу ст. 137 ЦПК України компенсації підлягають витрати на правничу допомогу що сплачені, або підлягають сплаті.

Щодо витрат відповідача на правничу допомогу, то суд вважає їх належно обґрунтованими та співмірними наданим адвокатом послугам. Однак, враховуючи задоволення позовних вимог позивача, витрати відповідача на правничу допомогу не підлягають компенсацій відповідачу та відносяться на її рахунок.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (, місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28) заборгованість за кредитним договором № 8339674 від 22.07.2022 в розмірі 19000 (дев`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок, а також 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору та 4000 (чотири тисячі) гривен 00 копійок у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його підписання суддею.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Березюк