ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7617/25 Справа № 185/1687/25 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди,

- за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»,

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

17 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди.

Позивач просив стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 200 000.00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 120 000.00 грн. без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 1211.20 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

12.06.2025 року ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» подано апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 120 000 грн., судового збору 1211,20 грн., зменшивши розмір моральної шкоди що підлягає стягненню на користь позивача в зв`язку з ушкодженням здоров`я до 60 000 грн. з утриманням податків та інших обов`язкових платежів, судового збору на користь держави до 600 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що позивач, укладаючи з відповідачем трудовий договір, був повідомлений під підпис, в порядку передбаченому ст.29 КЗпП України про важкі, шкідливі та небезпечні умови праці, можливі негативні наслідки цих умов праці на стан його здоров`я та пов`язані з цими умовами праці пільги та компенсації.

Позивач добровільно прийняв рішення працювати на підприємстві. Також щорічно проходив періодичний медичний огляд, і був усвідомлений про стан свого здоров`я (професійне захворювання виникає не раптово, а протягом певного періоду), і під час медоглядів при погіршенні стану, позивач також мав можливість припинити трудовий договір у разі погіршення стану здоров`я, однак добровільно продовжував працювати в шкідливих та небезпечних умовах, тобто свідомо йшов на ризик для свого здоров`я за для отримання пов`язаних з цим пільг та компенсацій: підвищеного заробітку, скороченого робочого дня, додаткових відпусток, пільгового стажу на пенсію та інше.

Протягом всього строку трудової діяльності від позивача не надходило ніяких скарг або зауважень щодо умов праці.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

04.08.2025 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальова А.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, залишити рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року без змін, та апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» без задоволення.

СУДОВІ ВИКЛИКИ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.112-113).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 , 1973 р.н. з 30.10.1995 року по 27.01.2021 рік працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». 27 січня 2021 року позивач був звільнений з посади гірника очисного забою дільниці з монтажу, демонтажу гірничошахтного обладнання ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на підставі п. 2 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з виявленням невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи. В п. 12 інформаційної довідки викладено наступний висновок: Згідно з Державними санітарними нормами та правилами «гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими Наказом міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 року № 248, загальна оцінка умов праці ОСОБА_1 відноситься: - за професією гірник очисного забою дільниці з монтажу, демонтажу гірничошахтного обладнання до 3 класу 4 ступеню «Шкідливі»; - за професією гірник підземний дільниці конвеєрного транспорту до 3 класу 3 ступеню «Шкідливі». - За професією гірник очисного забою гірничомонтажної дільниці до 3 класу 4 ступеню «Шкідливі». Відповідно повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) форми П-3 від 22.09.2021 року ОСОБА_1 має діагноз: 1.Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна C6, C7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами вираженими переферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого степеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня). 2.Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН другого ступеня. 3.Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Захворювання професійні (21.09.2021р).

У медичному висновку лікарсько експертної комісії ДУ «Український науково дослідний інститут промислової медицини» про наявність професійного характеру захворювання від 21.09.2021 року № 1691, зазначено, що ОСОБА_1 працював в умовах тяжкої фізичної праці (підвищена маса вантажу, статичне навантаження та фізично-динамічне навантаження, вимушеної робочої пози, незручної робочої пози), підвищеного рівня пилу та шуму. У висновку зазначено характер професійного захворювання позивача: 1.Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна C6, C7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами вираженими переферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого степеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня). 2.Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН другого ступеня. 3.Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Відповідно до п. 13 акту розслідування причин виникнення професійного захворювання від 12.10.2021 року, форми П-4, який затверджено першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області І.М. Осадчим, «згідно з Державними санітарними нормами та правилами «гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими Наказом міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 року № 248 оцінка умов праці ОСОБА_1 , гірника очисного забою дільниці з монтажу, демонтажу гірничошахтного обладнання з повним робочим днем у шахті, віднесені: - по наявності хімічних речовин в повітрі робочої зони до 3 класу 4 ступеню «Шкідливі»; - по рівню шумового навантаження до 3 класу 2 степеню «Шкідливі»; - по рівню локальної вібрації до 2 класу «Допустимі»; - по показникам мікроклімату до 3 класу 1 степеню « Шкідливі»; - по показникам природнього освітлення до 3 класу 2 степеню «Шкідливі»; - по важкості праці до 3 класу 3 ступеню «Шкідливі»; - по напруженості праці до 3 класу 2 ступеню «Шкідливі»; - загальна оцінка до 3 класу 4 ступеня «Шкідливі».

Згідно п. 14 «Акту розслідування», «діагноз»: -Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна C6, C7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами вираженими переферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого степеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня). -Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН другого ступеня. - Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Відповідно до п.15 «Акту розслідування», раніше не було виявлено професійне захворювання. Відповідно до п.16 «Акту розслідування», хворий ОСОБА_1 не здатний працювати за професією, не працює. Відповідно до п. 17 «Акту розслідування», хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин. Працюючи в підземних умовах шахти прохідником дільниці підготовчих робіт № 3, виконував комплекс робіт згідно з технологічним процесом (навантаження гірничої маси вручну на транспортні засоби, перекидання породи у вироблений простір, зведення усіх видів кріплення). Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку вугілля, роботи штатних механізмів і машин (комбайн, механізований комплекс, скребковий конвеєр, стрічковий конвеєр, скребковий перевантажувач, тощо), підпадав під вплив підвищених концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, підвищених рівнів виробничого шуму. Недосконалість технології передбачає значне використання ручної праці (піднесення матеріалів та обладнання тощо). Також внаслідок недосконалості механізмів гірничошахтного обладнання, робочого інструменту в підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосування. Відповідно до п. 20 «Акту розслідування», особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи не встановлено, через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів та зміною керівників структурних підрозділів і дільниць.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серії 12 ААА № 065812 від 29.11.2021 року, позивачу, первинно встановлено 60 % втрати працездатності та третю групу інвалідності.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 139833 від 29.11.2021 року позивачу протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно, рекомендовано заходи щодо відновлення працездатності, а саме: «Нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР стаціонарне лікування».

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серії 12 ААА № 127532 від 01.11.2022 року позивачу повторно визначено 60 % втрати працездатності та третю групу інвалідності.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 170621 від 01.11.2022 року позивачу протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно, рекомендовано заходи щодо відновлення працездатності, а саме: «Нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР стаціонарне лікування». 01.11.2022 року Дніпропетровським обласним центром МСЕК було складено програму реабілітації інваліда ОСОБА_1 (індивідуальна програма реабілітації інваліда № 1128).

Згідно форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, призначена реабілітація: носіння корсету на поперековому відділі хребта, амбулаторне, стаціонарне лікування, обмеження фізичних навантажень, санаторно-курортне лікування неврологоортопедичного профілю, медичне спостереження у лікарів невролога, ортопеда, терапевта, пульмонолога, ЛОР, запобігання переохолоджень. Крім цього зазначено про: неможливість працювати за основною професією, протипоказана важка фізична праця в шкідливих умовах під землею, в умовах несприятливого мікроклімату, запилення. Зазначено види професій і спеціальностей доступних за станом здоров`я : охоронець, комірник, диспетчер. У своїй професії не працездатний. Фізична реабілітація: лікувальний масаж.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серії 12 ААА № 144830 від 25.11.2024 року позивачу повторно визначено 60 % втрати працездатності та третю групу інвалідності. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААД № 084308 від 25.11.2024 року позивачу протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно, рекомендовано заходи щодо відновлення працездатності, а саме: «Нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР стаціонарне лікування».

25.11.2024 року Дніпропетровським обласним центром МСЕК було складено програму реабілітації інваліда ОСОБА_1 (індивідуальна програма реабілітації інваліда № 1103). Згідно форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, призначена реабілітація: носіння корсету на поперековому відділі хребта, амбулаторне, стаціонарне лікування, обмеження фізичних навантажень, санаторно-курортне лікування неврологоортопедичного профілю, медичне спостереження у лікарів невролога, ортопеда, терапевта, пульмонолога, ЛОР, запобігання переохолоджень. Крім цього зазначено про: неможливість працювати за основною професією, протипоказана важка фізична праця в шкідливих умовах під землею, в умовах несприятливого мікроклімату, запилення. У своїй професії не працездатний. Фізична реабілітація: лікувальний масаж, лікувальна фізкультура. Після встановлення позивачу групи інвалідності у зв`язку із професійним захворюванням, 20.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою до КНП «ЦПМСД» БСР із захворюванням визнаним рішенням лікарсько експертною комісією високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково дослідний інститут промислової медицини» м. К. Рогу 21.09.2021 року, професійним. Внаслідок чого був госпіталізований. Виписаний зі стаціонару 03.02.2022 року. З тим же професійним захворюванням, позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 11.05.2022 по 25.02.2022, з 02.08.2022 по 16.08.2022, з 01.09.2022 по 15.09.2022, з 09.12.2022 по 23.12.2022, з 24.02.2023 по 10.03.2023, з 07.06.2023 по 21.06.2023, з 05.10.2023 по 19.10.2023, з 12.12.2023 по 26.12.2023, з 08.03.2024 по 19.03.2024, з 23.04.2024 по 03.05.2024, з 18.0.2024 по 28.06.2024, з 01.07.2024 по 14.07.2024, 20.08.2024 по 30.08.2024, з 21.10.2024 по 01.11.2024, з 06.01.2025 по 15.01.2025.. Тобто позивач в силу профзахворюваності змушений по 3-4 разів на рік звертатись за медичною допомогою та знаходитись на стаціонарному лікуванні, систематично вживати медикаменти, також лікуватись амбулаторно, що завдає йому моральних страждань, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В даному випадку професійне травмування пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отриманого професійного захворювання на виробництві останньому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано.

Таким чином, при визначені розміру моральної шкоди суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також конкретні обставини по справі і розмір втрати професійної працездатності, призначення позивачу групи інвалідності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

За таких обставин, суд першої інстанції вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 120 000.00 грн., а в іншій частині відмовити.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з ч.1, 2 ст.153 Кодексу законів про працю України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частинами 1 та 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною 1 ст.237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Тож, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, вважаючи доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причино-наслідковий зв`язок між діяннями відповідача та настанням у позивача негативних наслідків втрати професійної працездатності.

Що стосується доводів апеляційної скарги про недоведення причинного зв`язку між діями відповідача та настанням у позивача негативних наслідків виникненням хронічних захворювань, вони спростовуються Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 11 жовтня 2021 року, у п.17 якого зазначено, що професійне захворювання виникло внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм робочого, недосконалість технологічних процесів.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц зазначив, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №210/5258/16-ц зазначено, що суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Прийнявши до уваги розмір втрати професійної працездатності ОСОБА_1 та встановлення йому третьої групи інвалідності, глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, а також конкретні обставини по справі, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір компенсації моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, на рівні 120 000 грн.

Враховуючи наведене, а також те, що професійне захворювання ОСОБА_1 виникло під час його перебування у трудових відносинах з відповідачем, на якого законодавством покладено обов`язок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, що потягнуло за собою втрату позивачем професійної працездатності та завдало йому моральних страждань, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

При таких обставинах, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» не підлягає задоволенню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення виготовлено 14.10.2025 року.

Судді: