ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року м. Чернівці

справа № 718/1948/25

провадження №22-ц/822/828/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Кулянди М.І., Литвинюк І.М.

секретар Бугай В.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 серпня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Чернівцігаз» про захист прав споживачів, відшкодування майнової та моральної шкоди,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до АТ «Чернівцігаз» про захист прав споживачів, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Чернівцігаз» про захист прав споживачів, відшкодування майнової та моральної шкоди - повернуто позивачу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 серпня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо звільнення її, як споживача від сплати судового збору.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Встановлено, що 21.07.2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АТ «Чернівцігаз» про захист прав споживачів, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою суду від 28.07.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано заявнику 5-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали, для усунення недоліків заяви, які стали підставою для залишення її без руху.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою ОСОБА_1 не усунуто недоліків, вказаних в ухвалі від 28.07.2025 року про залишення позовної заяви без руху.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно пункту 17 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору. Системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Отже, стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить норми про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, визначив, що ця пільга надається з метою захисту споживачами їх порушених прав.

Порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Вказаний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18).

Звертаючись з позовом до АТ «Чернівцігаз» про захист прав споживачів, відшкодування майнової та моральної шкоди, позивач просила, посилаючись на неправомірні дії відповідача, стягнути з нього матеріальну та моральну шкоду.

Залишаючи без руху позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення грошових коштів, оскільки спірні правовідносини не пов`язані з захистом прав споживачів у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, позивачем не в повній мірі викладено обставини з зазначенням посилань на відповідні докази щодо заподіяння їй моральної шкоди та відповідного її розрахунку.

Однак, суд не звернув уваги на наступне. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилалась на те, що між нею та відповідачем склалися правовідносини, які мали ознаки правочинів з надання послуг. Разом з цим, ці правовідносини мали дефективний характер зі сторони відповідача, були здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, а тому вважає що її права як споживача порушені. Отже, зі змісту позову вбачається, що він поданий саме з підстав порушення прав позивача, як споживача наданих послуг.

Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Оскільки у спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів, висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача передбаченої ч.3 ст. 22 Закону пільги по сплаті судового збору за подання до суду позовної вимоги про стягнення як матеріальної так і моральної шкоди є помилковим.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, неправильно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Ухвала суду першої інстанції, постановлена з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 серпня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Судді І.Б. Перепелюк

М.І. Кулянда

І.М. Литвинюк