Справа № 2207/938/2012
Провадження № 6/675/21/2025
У Х В А Л А

10 жовтня 2025 року м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Пашкевича Р. В., за участю секретаря судового засідання Гедзенюк В. В., заявника ОСОБА_1 , представника Ізяславського відділу ДВС у Шепетівському районі Ліщука Ю. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізяслав цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ізяславський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ізяславський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що у рамках виконавчих проваджень, а саме по виконанню: наказу №11/1581 від 18.05.2007 року. Господарського суду; наказу №11/727 від 17.03.2008 року Господарського суду; виконавчого листа №2-99/08 від 05.02.2009 року Ізяславського районного суду; виконавчого листа №2-340 від 13.05.2010 року Ізяславського районного суду; судового наказу №2-1824 від 25.11.2010 року Ізяславського районного суду; судового наказу №2-н-252 від 24.12.2010 року Ізяславського районного суду; виконавчого листа №2/2207/109/2012 від 20.02.2012 року Ізяславського районного суду, ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05.04.2012 року у справі №2207/938/2012 тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, до врегулювання ним зобов`язань, які покладені на нього наказами та рішеннями судів.

На сьогоднішній день на виконанні у вказаному відділі не перебувають виконавчі провадження з виконання судових рішень про стягнення з заявника ОСОБА_1 коштів на користь фізичних/юридичних осіб, що підтверджується письмовою відповіддю начальника Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області від 29.07.2025 року №25.11-26/49636.

Незважаючи на відсутність виконавчих проваджень, заявнику ОСОБА_1 досі збережено обмеження на виїзд за кордон, що обмежує його конституційні права на свободу пересування та виїзд за межі України, гарантовані ст. 33 Конституції України.

На підставі викладеного, просить суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України встановлене ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05.04.2012 року у справі №2207/938/2012 стосовно ОСОБА_1 .

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримав вимоги, заявлені в поданій заяві.

Представник Ізяславського відділу ДВС у Шепетівському районі Ліщук Ю. В. в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 , підтвердив суду, що у вказаному відділі не перебувають виконавчі провадження, за якими ОСОБА_1 є боржником.

Дослідивши матеріали справи та матеріали відповідних виконавчих проваджень, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Статтею 6 зазначеного закону встановлені підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Так, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, коли громадянин ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, втручання у право фізичної особи - боржника на свободу пересування, яке ґрунтується на ст. 441 ЦПК України та ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» може мати легітимну мету тільки у тому випадку, якщо судом буде встановлено факт ухилення такої особи від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Згідно з ч. 6 ст. 441 ЦПК України суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Частина 7 ст. 441 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала.

Стаття 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що обмеження у праві виїзду за межі України є тимчасовим заходом, спрямованим на обмеження фізичної особи - боржника у праві вільного перетинання державного кордону України, що має на меті забезпечення виконання зобов`язань, покладених на таку особу відповідним рішенням суду.

При цьому, як застосування такого заходу до фізичної особи - боржника, так і його скасування відноситься до компетенції суду.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення. Натомість, влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик проти Угорщини», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури.

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 331/8536/17-ц.

Судом встановлено, що ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05.04.2012 року задоволено подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізяславського районного управління юстиції Ліщука Ю. В. у рамках виконавчих проваджень, а саме по виконанню: наказу №11/1581 від 18.05.2007 року. Господарського суду; наказу №11/727 від 17.03.2008 року Господарського суду; виконавчого листа №2-99/08 від 05.02.2009 року Ізяславського районного суду; виконавчого листа №2-340 від 13.05.2010 року Ізяславського районного суду; судового наказу №2-1824 від 25.11.2010 року Ізяславського районного суду; судового наказу №2-н-252 від 24.12.2010 року Ізяславського районного суду; виконавчого листа №2/2207/109/2012 від 20.02.2012 року Ізяславського районного суду, ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05.04.2012 року у справі №2207/938/2012, боржником в яких зазначено ОСОБА_1 .

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, до врегулювання ним зобов`язань, які покладені на нього наказами та рішеннями судів.

Разом з тим, згідно інформації Ізяславського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області №25.11-26/49636 від 29.07.2025 року, №25.11-26/59508 від 25.09.2025 року, а також з досліджених в судовому засіданні матеріалів відповідних виконавчих проваджень встановлено, що виконавче провадження №4060296 з виконання наказу №11/1581 від 18.05.2007 року Господарського суду Хмельницької області 28.12.2018 року завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом Закон); виконавче провадження №7421957 з виконання наказу №11/727 від 17.03.2008 року Господарського суду Хмельницької області - 28.12.2018 року завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону; виконавче провадження №11911947 з виконання виконавчого листа №2- 999/08 від 05.02.2009 року Ізяславського районного суду Хмельницької області 20.03.2017 року завершено на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону; виконавче провадження №19308088 з виконання виконавчого листа №2- 340 від 13.05.2020 року Ізяславського районного суду Хмельницької області 20.03.2017 року завершено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону; виконавче провадження №23156319 з виконання судового наказу №2-1824 від 25.11.2010 року Ізяславського районного суду Хмельницької - 28.12.2018 року завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону; виконавче провадження №24035559 з виконання судового наказу №2-н-252 від 24.12.2010 року Ізяславського районного суду Хмельницької області - 28.12.2018 року завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону; виконавче провадження №31521861 з виконання виконавчого листа №2/2207/109/2012 від 20.02.2012 року Ізяславського районного суду Хмельницької області - 28.12.2018 року завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону.

Зазначено, що виконавчі документи що були повернені стягувачам, повторно на виконання до відділу не надходили, станом на 25.09.2025 року на виконанні у Ізяславському відділі державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не перебувають виконавчі провадження, за якими ОСОБА_1 є боржником.

Також в матеріалах справи відсутні відомості повторного пред`явлення до примусового виконання в відділ ДВС виконавчих листів, які повернуті державним виконавцем, як і відомостей про те, що стягувачі зверталися до суду із заявами про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та із заявами про видачу дублікату виконавчого листа.

У даному випадку обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України були застосовані за поданням державного виконавця у межах вказаних виконавчих проваджень, за якими 20.03.2017 року та 28.12.2018 року державним виконавцем керуючись ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження.

Проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що з метою усунення обставин, які перешкоджають заявнику реалізувати у встановленому законом порядку свої права щодо можливості вільно залишити територію України, враховуючи, що він не є боржником у відповідному відділі виконавчої служби, заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у виїзді за межі України є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4 розділу IV Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 30.01.2018 №256/5/65 інформацію про встановлення тимчасового обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду з України уповноважений орган Державної прикордонної служби вилучає з бази даних на підставі отриманої засвідченої судом копії судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України, що набрало законної сили та має відповідну відмітку про дату набрання законної сили.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. ст. 441, 353 ЦПК України, ст.ст. 7, 82 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

п о с т а н о в И В :

Заяву ОСОБА_1 , про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересована особа: Ізяславський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , встановлене ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 квітня 2012 року у справі № 2207/938/2012.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 14 жовтня 2025 року.

Суддя: Р.В. Пашкевич