Постанова

Іменем України

(додаткова)

08 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 450/484/19

провадження № 61-13953св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач),
суддів:Гулька Б. І. Сакари Н. Ю.Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,
учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Солонківська сільська рада Львівського району Львівської області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Пустомитівська районна державна адміністрація Львівської області, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Роман Васильович, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради, «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Жиравецький Тарас Михайлович, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Пустомитівська районна державна адміністрація Львівської області, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р. В., Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування свідоцтва про право власності, приведення у відповідність житлового будинку, знесення самовільної добудови та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області (далі - Солонківська сільська рада), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Пустомитівська районна державна адміністрація Львівської області, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р. В. (далі - приватний нотаріус Олефір), Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі - ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»), про скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування свідоцтва про право власності, приведення у відповідність житлового будинку, знесення самовільної добудови та визнання права власності.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 28 вересня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Скасовано рішення Виконавчого комітету Зубрянської сільської ради

від 29 листопада 2011 року № 93 про надання дозволу ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» на оформлення права власності і видачу свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 204,3 кв. м, житловою площею 88,6 кв. м, а також здійснення його державної реєстрації.

Скасовано свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , від 20 грудня 2011 року, видане Зубрянською сільською радою на підставі рішення Виконавчого комітету від 29 вересня 2011 року № 93, зареєстроване у реєстрі права власності на нерухоме майно 21 грудня 2011 року, серія НОМЕР_1, та державну реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок за реєстраційним номером НОМЕР_2.

У решті рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2023 року залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 30 липня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_2 та касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Львівського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення Виконавчого комітету Зубрянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 29 листопада 2011 року № 93, проведення державної реєстрації будинку, скасування свідоцтва про право власності від 20 грудня 2011 року та державної реєстрації права власності скасовано.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення Виконавчого комітету Зубрянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 29 листопада 2011 року № 93, проведення державної реєстрації будинку, скасування свідоцтва про право власності від 20 грудня 2011 року та державної реєстрації права власності змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року залишено без змін.

Стягнено із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги 2 458,88 грн.

15 серпня 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Жиравецький Т. М., через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове судове рішення у справі щодо розподілу судових витрат, понесених ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій у загальному розмірі 94 500,00 грн.

19 серпня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сидорак Н. Ю., через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду заперечення щодо задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, зокрема, з тих підстав, що відповідачка під час розгляду справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій не подавала попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку з розглядом справи, разом із першою заявою по суті спору.

Частиною першою статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

- стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

- суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

- судом не вирішено питання про судові витрати;

- суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Жиравецький Т. М., про ухвалення додаткового судового рішення, урахувавши заперечення ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сидорак Н. Б., колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні зазначеної заяви ОСОБА_2 з таких підстав.

Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Згідно зі статтею 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок, що «вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні».

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частинах четвертій-шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасне подання доказів понесення додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах:

- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, керуючись положеннями статей 124, 129 ГПК України (аналогічні положення закріплені й у статтях 134, 141 ЦПК України), кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19);

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21, пункт 20 постанови від 31 травня 2022 року у справі № 917/304/21);

- правила подання до закінчення судових дебатів у справі доказів на підтвердження понесених сторонами судових витрат встановлюються у випадку, коли справа слухається у відкритому судовому засіданні. В іншому випадку, коли справа призначається до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, для вирішення судом питання розподілу судових витрат у справі достатнім буде зазначити про ці докази у прохальній частині позовної заяви або ж надати їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови попередження про це до прийняття рішення по суті (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 620/2936/20).

У додатковій постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 910/9111/17 зазначено, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі.

Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів (у суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі) не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу (постанова Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18).

Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 643/3720/15 (провадження № 61-18762св19) зазначив, що, враховуючи відсутність у матеріалах справи попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відсутність у заяві переліку витрат, про відшкодування яких йдеться, незаявлення до закінчення судових дебатів про відшкодування судових витрат та неподання особою заяви про намір подати докази на підтвердження судових витрат після ухвалення судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відшкодування витрат.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок про те, що законодавцем визначено процесуальний наслідок незаявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з моменту ухвалення рішення у справі. У такому випадку суд залишає заяву сторони про ухвалення додаткового судового рішення без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 161/5317/18 зазначено, що потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

З матеріалів цієї справи відомо, що:

правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_2 надавала адвокат Мацієвська А. І., яка діяла на підставі ордера про надання правової допомоги від 15 квітня 2019 року серія ЛВ № 090866, та договору про надання правової допомоги від 15 квітня 2019 року, укладеного між Громадським професійним об`єднанням адвокатів Личаківського району м. Львова «Палата адвокатів» в особі Мацієвської А. І. та ОСОБА_2 , а також адвокат

Жиравецький Т. М., який діяв на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги від 09 грудня 2020 року, серія ВС № 1049375, виданого адвокатським об`єднанням «ТІ ЕНД ТІ ПАРТНЕРС»;

на стадії апеляційного перегляду справи № 450/484/19 правничу допомогу

ОСОБА_2 надавав адвокат Жиравецький Т. М., який діяв на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги від 17 січня 2021 року серія ВС № 1097487, виданого адвокатським об`єднанням «ТІ ЕНД ТІ ПАРТНЕРС» та від 08 лютого 2024 року, серія ВС 1259827, а також адвокат Юрчак В. В. на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги від 11 листопада 2024 року, серія ВС № 1305835;

на стадії касаційного перегляду справи № 450/484/19 правничу допомогу

ОСОБА_2 надавав адвокат Жиравецький Т. М., який діяв на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги від 02 вересня 2022 року, серія ВС № 1049375, виданого адвокатським об`єднанням «ТІ ЕНД ТІ ПАРТНЕРС» та від 08 лютого 2024 року, серія ВС 1259827.

Справа перебувала у провадженні судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій з лютого 2019 року до липня 2025 року.

Зважаючи на те, що ані відповідачка, ані її представники у поданих до судів різних інстанцій процесуальних документах, зокрема у відзиві на позовну заяву

(т. 1 а.с. 105-106), письмових поясненнях (т. 3 а.с. 185-191), відзивах на апеляційні скарги (т. 1 а.с. 228-235; т. 4 а.с. 183-196), відзивах на касаційні скарги

(т. 3 а.с. 141-151; т. 6 а.с. 133-141) та касаційній скарзі (т. 6 а.с. 1-15), не зазначали попереднього (орієнтовного) розрахунку сум витрат на правничу допомогу, які вона понесла, або які очікувала понести у зв`язку з розглядом справи, не зазначали про намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, а також про намір подати докази на підтвердження судових витрат після ухвалення судового рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Жиравецький Т. М., про ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Жиравецький Тарас Михайлович, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Пустомитівська районна державна адміністрація Львівської області, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Роман Васильович, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування свідоцтва про право власності, приведення у відповідність житлового будинку, знесення самовільної добудови та визнання права власності відмовити.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийІ. Ю. Гулейков
Судді:Б. І. Гулько
Н. Ю. Сакара
Є. В. Синельников
В. В. Шипович