Провадження №2/367/6926/2025
УХВАЛА

Іменем України

14 жовтня 2025 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділення поліції № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, про накладення арешту на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділення поліції № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, про накладення арешту на земельну ділянку, в якій позивач просить накласти арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 ; зобов`язати слідчий відділ м. Буча здійснити заходи щодо державної реєстрації арешту на земельну ділянку у відповідному державному реєстрі; зобов`язати слідчий відділ м. Буча вжити заходів для запобігання відчуженню земельної ділянки.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, суд дійшов наступного висновку.

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Водночас право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням.

У рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви №17160/06 та №35548/06; п. 33).

Звертаючись до суду з позовом про зняття арешту, позивач ОСОБА_1 зазначає, що 12.03.2013 відкрито кримінальне провадження за № 0000083, а тому, посилаючись на ст. 170 КПК України просить накласти арешт на земельні ділянки, що належать ОСОБА_2 .

З наданих суду матеріалів вбачається, що 13.03.2013 Ірпінським ВП ГУНП в Київській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, на підставі заяви ОСОБА_1 , та розпочато розслідування за фактом незаконного заволодіння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельною ділянкою останньої.

Окрім того, при опрацюванні Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою слідчого судді від 09.04.2021, задоволено скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого СВ Ірпінського ВП ГУНП в Київській області Середи В.М. від 18 червня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000083 від 13 березня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та скасовано постанову слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні начальника слідчого відділення Ірпінського ВП ГУНП в Київській області Середи М.В. від 18 червня 2020 року про закриття кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 13 березня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 13 березня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, повернути до Відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області - для проведення досудового розслідування.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою суду права на відчуження, розпорядження та/абокористування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Зважаючи на викладене, питання про накладення арешту за кримінальним провадженням має вирішуватися саме в рамках такого провадження, зокрема законність накладення арешту в рамках кримінальної справи (провадження), або наявність чи відсутність підстав для накладення такого арешту, не відноситься до компетенції суду в порядку цивільного судочинства. Суд при розгляді цивільної справи не може приймати з цього приводу рішення по суті питання (навіть й про відмову у задоволенні позову), оскільки таке рішення передбачає оцінку питань поза межами компетенції суду в рамках цивільного судочинства.

Таким чином, накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження відбувається за правилами, встановленим нормами чинного кримінально-процесуального законодавства, а не в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 ч.1 ст.186 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.186, ст. ст.260-261,353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділення поліції № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, про накладення арешту на земельну ділянку.

Роз`яснити, що дану заяву ОСОБА_1 слід подати в порядку кримінального судочинства.

Копію ухвали направити позивачу для відому.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Я.М.Третяк