Справа №766/5787/25 н/п 2/766/9104/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.,

за участю секретаря Савицького В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом адвоката Присяжного Віталія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права на користування житловим приміщенням та реєстрацію місця проживання, -

в с т а н о в и в:

Адвокат Присяжний Віталій Анатолійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання права на користування житловим приміщенням та реєстрацію місця проживання, мотивуючи вимоги тим, що з 11.05.2002р. по 18.07.2006р, та з 22.04.2015року по 24.01.2022р. позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі відповідачем ОСОБА_4 . За час шлюбу подружжя набуло спільне майно, в тому числі, 16.05.2005р. за спільні кошти придбали квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка є спільною сумісною власністю позивача. Від шлюбу останні мають двох повнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У квартирі зареєстровані та постійно проживають: позивач ОСОБА_1 - з 25.05.2005р., а позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 26.01.2011р.

Однак, після повномасштабного вторгнення 24.02.2022р. військ Російської Федерації на територію України та окупації м. Херсона, 08.04.2022р. позивачі, через загрозу їх життю та здоров`ю, були вимушені тимчасово виїхати на підконтрольну територію Уряду України, зокрема в м. Київ, де отримали статус внутрішньо перемішених осіб. В свою чергу, відповідач залишився проживати у м. Херсоні та стосунки між сторонами погіршились. На теперішній час відповідач право позивачів на користування житловими приміщеннями квартири не визнає, та всіляко чинить позивачам перешкоди в користуванні нею. Зокрема, 17.04.2024р. за заявою відповідача всі позивачі були зняті із зареєстрованого місця проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, відповідач змінив замок від вхідних дверей квартири та свідомо не допускає позивачів до неї. Відповідач своїми протиправними діями фактично позбавив позивачів можливості потрапити до власного житла та вільно користуватися квартирою, а також отримувати грошову допомогу від держави як внутрішньо переміщені особи через зняття їх за заявою відповідача із зареєстрованого місця проживання у квартирі. У зв`язку із чим просить визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) право на користування житловими приміщеннями та реєстрацію місця проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) право на користування житловими приміщеннями та реєстрацію місця проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) право на користування житловими приміщеннями та реєстрацію місця проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ; .зобов`язати ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 дублікати ключів від вхідних дверей квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та не чинити перешкод ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користуванні зазначеною квартирою та стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивачі та їх представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачів, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у запереченнях, також зазначив, що він є єдиним власником спірної квартири та не уповноважений на реєстрацію місця проживання фізичних осіб, а тому не може бути відповідачем по справі.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 21.12.2021 року, 11.05.2022 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , актовий запис №223. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача « ОСОБА_6 » змінено на « ОСОБА_7 ».

03.08.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано шлюб, що підтверджується актовим записом №332 зареєстрованим Корабельним відділом державної реєстрацій актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухового майна щодо об`єкта нерухомого майна №295623410 від 20.01.2022р., 23.05.2005 року квартира за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Стадник І.В., реєстраційний №2451.

Відповідно до листа виконавчого комітету Херсонської міської ради №8.3289.11/26 від 24.05.2024 року, повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (період реєстрації з 25.05.2005 року по 17.04.2024 року), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (період реєстрації з 26.01.2011 року по 17.04.2024 року), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (період реєстрації з 26.01.2011 року по 17.04.2024 року) зняті із зареєстрованого місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , на підставі заяви власника житла приватної форми власності від 17.04.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним (стаття 321 ЦК України).

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (стаття 358 ЦК України).

Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи з викладеного, співвласник майна, яке знаходиться у спільній частковій власності без виділення часток у натурі, має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_2 була придбана подружжям в період шлюбу, тому позивач ОСОБА_1 є співвласником спірної квартири, а отже має право користуватися та розпоряджатися належним їй майном, однак не має вільного доступу до квартири, оскільки відповідач чинить їй перешкоди у користуванні таким майном, відповідач здійснив заміну замка до вхідних дверей до спірної квартири, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею право на користування квартирою, розташованою за адресою АДРЕСА_1 , реєстрацію місця проживання у спірній квартирі та зобов`язання відповідача ОСОБА_4 передати позивачу ОСОБА_1 дублікат ключів від вхідних дверей вказаної квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права на користування житловим приміщенням та реєстрацію місця проживання суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно із частиною першою статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням (частина 4 статті 156 ЖК України).

Згідно із частині другій статті 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Частиною першою статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

У пункті 40 рішення у справі "Кривіцька та Кривіцький проти України" від 02.12.2010 (заява №30856/03) Європейський Суд з прав людини нагадав, що згідно з Конвенцією поняття "житло" не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання "житлом", яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Прокопович проти росії", п. 36).

Концепція "житла" має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (див. рішення від 27 травня 2004 року у справі "Коннорс проти Сполученого Королівства" (Connors v. the United Kingdom), заява № 66746/01, п. 82).

Суд зазначає, що позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на законній підставі зареєстровано своє місце проживання у спірній квартирі з 26.01.2011 року, яку їх батьки придбали 16.05.2005 разом під час спільного шлюбу.

Сторонами не заперечувалося, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно проживали у спірній квартирі АДРЕСА_2 , однак після повномасштабного вторгнення 24.02.2022 року російської федерації на територію України та окупації м. Херсона, через загрозу їх життю та здоров`ю, були вимушені тимчасово виїхати на підконтрольну територію України, зокрема в м. Київ, де отримали статус ВПО від 22.02.2024р. №3009- та від 21.02.2024 року №3002-, однак 17.04.2024 року реєстрацію їх місця проживання у спірній квартирі було знято за заявою відповідача (батька позивачів), який є співвласником спірної квартири. Отже, Суд вважає, що зняття реєстрації місця проживання позивачів у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , становить втручання у право на "житло", що гарантуються статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд ураховує, що право позивачів на користування спірною квартирою, співвласником якої є відповідач (батько позивачів) гарантоване положеннями частини 1 статті 156 ЖК України та частини 1 статті 405 ЦК України, за якими члени сім`ї власника квартири, які проживають у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири.

При цьому, Суд ураховує, що позивачі як діти позивача та відповідача, є членами сім`ї сторін та проживають у спірній квартирі на законних підставах з 26.01.2011 року, не мають у власності або в користуванні іншого нерухомого майна, не завдають будь-якої шкоди спірному житловому приміщенню, не перешкоджають відповідачу як власнику будь-яким чином володіти, користуватися чи розпоряджатися спірним житловим приміщенням.

За таких обставин, суд погоджується з доводами позивачів та їх представника, що зняття реєстрації місця проживання позивачів у спірній квартирі може негативно вплинути на їх законні права та інтереси, зокрема, може поставити під сумнів право позивачів на користування спірним житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , яке є єдиним та тривалим місцем їх проживання, або може створити невизначеність у взаємодії позивачів з компетентними органами за обставин відсутності в позивачів будь-якого зареєстрованого місця проживання, зокрема, зняття відповідачем як співвласником спірної квартири реєстрації місця проживання позивачів у спірній квартирі, суд вважає, що права позивачів на житло підлягає захисту у спосіб визнання за ними права користування спірною квартирою та зобов`язання відповідача ОСОБА_4 передати позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дублікат ключів від вхідних дверей вказаної квартири, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивачів слід стягнути понесені ними та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 4844,80 грн. в рівних частинах з кожного, а саме, по 1614,93грн.

Керуючись ст.ст.9,64,159 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 321, 358, 379, 383, 391,405 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов адвоката Присяжного Віталія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права на користування житловим приміщенням та реєстрацію місця проживання- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право на користування житловими приміщеннями та реєстрацію місця проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право на користування житловими приміщеннями та реєстрацію місця проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право на користування житловими приміщеннями та реєстрацію місця проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 ) надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 дублікати ключів від вхідних дверей квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та не чинити перешкод ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користуванні зазначеною квартирою.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1614,93грн. (одна тисяча шістсот чотирнадцять гривень 93 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1614,93грн. (одна тисяча шістсот чотирнадцять гривень 93 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 1614,93грн. (одна тисяча шістсот чотирнадцять гривень 93 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна