Номер провадження2/465/509/25
Справа № 465/2393/21
У Х В А Л А

Іменем України

"22" жовтня 2025 р. м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Титикайлу І.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект», Державного реєстратора Ревакович Ірини Ігорівни комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», співвідповідача ОСОБА_2 , за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності,

встановив:

В провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває вищевказана цивільна справа.

Вищевказана цивільна справа перебуває в провадженні судді вже тривалий час, позивач повторно не з`явився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив. Судові засідання неодноразово відкладались в тому числі і за клопотаннями поивача. Неявку в судові засідання позивача на 30.09.2025р. та 22.10.2025р. суд вважає з неповажних причин, з огляду на те, що позивач повідомлений належним чином про день і час розгляду справи. Крім цього ухвалою від 30.09.2025 року явку позивача в судове засідання для особистих пояснень визнано обов`язковою.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» та пердставник співвідповідача ОСОБА_2 подали до суду заяви про залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою повивача у судове засідання, просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить до висновку, що позов підлягає залишенню без розгляду, виходячи з такого.

Тривалий час цивільна справа перебуває в провадженні Франківського районного суду м. Львова. Позивач про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте жодного разу в судове засідання не з`явився. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 30.09.2025 року явка позивача в судове засідання визнана обов`язковою для дачі особистих пояснень.

Відповідно до частини 1 статті 43 ЦПК України учасники справи мають право користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Проте позивач так і не з`явився в судові засідання, призначені на 30.09.2025р. та 22.10.2025р., хоча явку позивача в судове засідання визнано обов`язковою для дачі особистих пояснень, враховуючи предмет спору та складність справи.

Згідно з ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість з`явлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Згідно з ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Вказані положення також зазначені у п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Тобто, законом не вказано про врахування поважності причин повторної неявки позивача, зазначені зміни до законодавства внесені з метою недопущення зловживання особами, які беруть участь у справі, своїми процесуальними правами.

Таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 210 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У цих Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач, повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

В даному випадку позивач повідомлявся про час та місце розгляду справи на 30.09.2025р. та 22.10.2025р. належним чином відповідно до вимог ЦПК, проте у судові засідання повторно не з`явився, прро причини неявки суд не повідомив. Отже обставини неявки у судові засідання позивача, якому було відомо про наявність цивільної справи за його позовом в суді, призводять до затягування судового розгляду.

З огляду на те, що явка позивача в судове засідання визнана судом обов`язковою для особистих пояснень щодо заявлених позовних вимог та встановлення обставин справи, нез`явлення позивача в судове засідання перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект», Державного реєстратора Ревакович Ірини Ігорівни комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу»,співвідповідача ОСОБА_2 , за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності підлягає залишенню без розгляду.

При цьому у суду відсутні передбачені процесуальним законом підстави для розгляду справи за відсутності позивача.

Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторно звернутися до суду в силу ч.2 ст. 257 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 43, 44, 131, 128, 210, 223, 257 ЦПК України, суд, -

постановив

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект», Державного реєстратора Ревакович Ірини Ігорівни комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу»,співвідповідача ОСОБА_2 , за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Мигаль Г.П.