Провадження № 4-с/369/90/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

за участю секретаря судового засідання Іларіонова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу № 369/17547/24 за скаргою ОСОБА_1 до Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ), стягувач: ОСОБА_2 на дії органу примусового виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить суд:

1. Визнати, що строки у які Держвиконавець проводить виконавчі дії у виконавчому провадженні не є розумними і по суті це є безпідставне затягування виконавчих дій.

2. Визнати помилковими та скасувати результати розрахунків розміру заборгованості зі сплати аліментів від 01.09.2024 оскільки 22.12.2023 з`явилося інше рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/14817/23 з того самого предмету яке визначає стягнення аліментів у інший спосіб та яке набрало законної сили 29 березня 2024 - відповідно інформація яка міститься у розрахунку від 01.09.2024 та стосується періоду з 29 березня 2024 по серпень 2024р включно ніякого відношення до попереднього рішення суду не має, а відповідно не має ніякого відношення до ВП № 72812447, оскільки метою зазначеного ВП є виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 12.09.2016 по справі № 369/3717/16-ц відповідно розрахунок не має містити інформації, яка стосується виконання іншого судового рішення.

3. Зобов`язати Держвиконавця зробити новий розрахунок виходячи з наданих скаржником зауважень та калькуляції (згідно наданої у додатках таблички) із закінчення дії рішення Апеляційного суду Київської області через появу рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.12.2023.

В обґрунтування скарги скаржник зазначає, що рішенням апеляційного суду Київської області від 12.09.2016 у цивільній справі № 369/3717/16-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 900 (дев`ятсот) гривень щомісячно, починаючи із 21.04.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

За вказаним рішенням Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 369/3717/16-ц від 15.09.2023. Згаданий виконавчий лист прийнятий до виконання Вишневим ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) на підставі заяви Стягувача від 15.09.2023 та згідно постанови Держвиконавця від 05.10.2023 відкрито виконавче провадження № 72812447. Виконання покладено на ОСОБА_4 .

Боржник зазначає, що на початках не було враховано, що Стягувач у своїй заяві від 15.09.2023 чітко вказав дату початку періоду за який, на її думку, слід було здійснити стягування. Натомість, на власний розсуд Держвиконавець вирішила здійснити стягування за весь період дії вищезазначеного рішення, а саме починаючи з квітня 2016, про що свідчить зміст постанови від 05.10.2023 про відкриття ВП. На думку скаржника, це може свідчити або про неуважність та відсутність професіоналізму у Держвиконавця або про перевищення службових повноважень.

Окрім того, скаржник зазначає, що постанову йому було направлено на відділення національного оператора поштових перевезень Укрпошта, а не в електронній формі в електронний кабінет, що на думку скаржника може свідчити про затягування процесу виконання рішення суду.

Також скаржник вказує на те, що розрахунок Держвиконавець своєчасно не зробила, а у листі з постановою про відкриття ВП розрахунку щодо наявної в нього заборгованості зі сплати аліментів не було.

На переконання скаржника розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01.09.2024 має певні неточності - згідно його розрахунків з урахуванням індексації з серпня 2018 року по жовтень 2023 року він мав сплатити - 9179 грн, а з листопада 2023 року по березень 2024 року - відповідно боржник мав сплатити в рамках виконання рішення апеляційного суду Київської області від 12.09.2016 по справі № 369/3717/16-ц на користь ОСОБА_2 16 606 грн. 54 коп.

Оскільки 22.12.2023 з`явилося інше рішення Києво-Святошинського суду по справі № 369/14817/23 з того самого предмету яке визначає стягнення аліментів у інший спосіб та яке набрало законної сили 29 березня 2024 - відповідно інформація, яка міститься у розрахунку від 01.09.2024 та стосується періоду з квітня 2024 року по серпень 2024 року включно, ніякого відношення до попереднього рішення суду не має, а відповідно не має ніякого відношення до ВП № 72812447, оскільки метою зазначеного ВП є виконання рішення апеляційного суду Київської області від 12.09.2016 по справі № 369/3717/16-ц відповідно розрахунок не має містити інформації яка стосується виконання іншого судового рішення. Про це скаржник повідомив Держвиконавця у заяві від 18.10.2024.

Окрім того, скаржник зазначає, що на даний момент не можливо встановити поточне місце перебування дитини та факт її проживання разом з матір`ю та вважає що метою відкриття ВП№ 72812447 є тиск на нього через послідовну позицію щодо рідної доньки з якою скаржник намагається встановити зв`язок та збудувати міцні відносини.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 липня 2025 року відкрито провадження у справі з викликом сторін у судове засідання.

У судове засідання скаржник не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Особа, дії якої оскаржуються головний державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бесараб А.М. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Стягувач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Щодо строку подачі скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно до п.а) ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч.2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Так, скаржник зазначає, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01.09.2024 він отримав лише 10.10.2024, з огляду на відсутність заперечень з боку суб`єкта, дії якого оскаржуються та доказів отримання вказаного розрахунку раніше, суд вважає за можливе поновити скаржнику строк для оскарження розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.09.2024.

Водночас в частині поновлення строків на подачу скарги щодо визнання строків, у які державний виконавець проводить виконавчі дії у виконавчому провадженні нерозумними, суд відмовляє, з огляду на таке.

Як вбачається зі змісту скарги, остання в частині щодо визнання строків, у які державний виконавець проводить виконавчі дії у виконавчому провадженні нерозумними, обґрунтована тим, що постанову про відкриття виконавчого провадження боржнику було направлено на відділення національного оператора поштових перевезень Укрпошта, а не в електронній формі в електронний кабінет, що на думку скаржника може свідчити про затягування процесу виконання рішення суду. Окрім того, на думку скаржника розрахунок Держвиконавець своєчасно не зробила, а у листі з постановою про відкриття ВП розрахунку щодо наявної в нього заборгованості зі сплати аліментів не було.

Водночас, як встановлено судом, зазначені доводи були предметом розгляду справи № 369/1269/24 за скаргою ОСОБА_1 на дії органу примусового виконання, за результатами якої 26 червня 2024 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було винесено ухвалу про часткове задоволення скарги.

А відтак, скаржнику було достеменно відомо про бездіяльність, на думку скаржника, органу примусового виконання щодо недотримання строків, у які державний виконавець проводить виконавчі дії у виконавчому провадженні, з січня 2024 року. Окрім того, скаржник скористався своїм правом на оскарження такої бездіяльності, з огляду на що, суд не вбачає підстав для поновлення строку на оскарження в цій частині скарги.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 449 ЦПК України у разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду. З огляду на зазначене, скарга ОСОБА_1 в частині недотримання строків, у які державний виконавець проводить виконавчі дії у виконавчому провадженні підлягає залишенню без розгляду.

Щодо оскарження розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01 вересня 2024 року суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Порядок стягнення аліментів визначений ст. 71 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Згідно з вимогами статей 1, 3 Закону, виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 447 ЦПК України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами скарги суд постановляє ухвалу, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок стягнення аліментів. Так, відповідно до вимог зазначеної статті, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувану і боржнику в тому числі і у разі подання заяви стягувачем або боржником. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувана протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Згідно із пунктами 3, 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувана; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (частина 3 статті 195 СК України).

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Київської області від 12 вересня 2016 року у справі № 369/3717/16 рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року було скасоване та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 900 (дев`ятсот) гривень щомісячно, починаючи із 21.04.2016 і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. На виконання вказаного рішення 15 вересня 2023 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист. В подальшому, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2023 року у справі № 369/14817/23 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів задоволено частково, змінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 з 900 гривень щомісячно на 1/5 частину з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, судове рішення - це основний акт правосуддя, акт реалізації конституційних повноважень органу державної, судової влади, яким вирішується правовий спір від імені держави Україна. Тому для держави і суспільства незаперечний інтерес становить повага до судового рішення, визнання обов`язковості його виконання, довіра до прийнятих судами рішень.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 11 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Положення ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» накладають на державного виконавця обов`язок обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 13 ст. 71 Закону, довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувана протягом трьох робочих днів у випадках встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Відповідно до п. 4 розділу XVII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджено наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція № 512/5), виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2023 року у справі № 369/14817/23 було лише змінено спосіб стягнення аліментів за рішенням апеляційного суду Київської області від 12 вересня 2016 року у справі № 369/3717/16. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01 вересня 2024 року, вбачається, що державним виконавцем під час складення вказаного розрахунку було враховано усі квитанції, подані боржником в якості доказу сплати аліментів, а також рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2023 року про зміну способу стягнення аліментів. А відтак, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01 вересня 2024 року не містить помилок та є вірним.

Посилання боржника на ту обставину, що інформація яка міститься у розрахунку від 01.09.2024 та стосується періоду з квітня 2024 року по серпень 2024 року включно ніякого відношення до рішення апеляційного суду Київської області від 12 вересня 2016 року у справі № 369/3717/16 не має, а відповідно не має ніякого відношення до ВП № 72812447, суд не приймає до уваги з огляду на ту обставину, що саме рішення апеляційного суду Київської області від 12 вересня 2016 року є рішенням про стягнення аліментів, в той час, як рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2023 року є рішенням про зміну способу стягнення аліментів за рішенням апеляційного суду Київської області від 12 вересня 2016 року. Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01 вересня 2024 року складений державним виконавцем, зокрема, з урахуванням зміни способу стягнення аліментів. Окрім того, слід зазначити, що скаржник у своїй скарзі не посилається на норму законодавства, яку на його думку було порушено державним виконавцем під час складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, не обґрунтовує яким чином вказаним розрахунком порушені його права, як боржника у виконавчому провадженні. А відтак скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо решти доводів сторін суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами боржника, які мають правове значення для вирішення спору.

Інші доводи скаржника, наведені ним у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини.

Керуючись ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 4, 18, 258, 260, 261, 273, 353, 354, 447-451 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 4, 6, 11, 18, 19, 26, 27, 39, 63, 70, 71, 74, 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 81, 181-183, 195 СК України, Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання боржника ОСОБА_1 , про поновлення строку для звернення зі скаргою до суду задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення зі скаргою на дії державного виконавця в частині оскарження розрахунку заборгованості.

В іншій частині клопотання відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 до Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ), стягувач: ОСОБА_2 на дії органу примусового виконання в частині недотримання строків, у які державний виконавець проводить виконавчі дії у виконавчому провадженні залишити без розгляду.

У задоволенні скарги в частині скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01 вересня 2024 року за ВП №72812447, виконаного державним виконавцем Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Бесараб А.М. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Інна ФІНАГЕЄВА