Справа № 950/2021/25
Номер провадження 2/950/730/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2025 року Лебединський районний суд Сумської області
в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,
при секретарі судового засідання Сивоконь А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,
Вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, зокрема, на вищевказані земельні ділянки, які належали йому на праві власності. Спадкоємцями на зазначене майно є він та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Позивач прийняв спадщину батька у встановленому законом порядку, шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті і на підставі рішення суду за ним визнано право власності на 1/3 частину спірних земельних ділянок. Іншими спадкоємцями за законом є відповідачі по справі, які на час смерті спадкодавця разом з ним не проживали та з заявами про прийняття спадщини не зверталися, що свідчить про їх небажання реалізувати своє право. Позивач вважає, що оскільки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не прийняли спадщину, то їх частка, що становлять 2/3 частини, збільшила його частку як іншого спадкоємця за законом тієї ж черги. Тому він просив визнати за ним право власності на 2/3 частини вищевказаних земельних ділянок, які у визначені законом строк та порядок не були прийняті відповідачами.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися.
Представник ОСОБА_1 в наданій заяві заявлені вимоги підтримав повністю та просив справу розглянути без його участі та без участі позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином, але в судове засідання не з`явилися з невідомих причин і не подали відзив.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд.
Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер громадянин ОСОБА_3 , який був батьком сторін по справі.
Позивач прийняв спадщину батька у встановленому законом порядку, шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті, що встановлено рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 22.04.2025 року (а.с. 17-19), яке набрало законної сили (а.с. 20).
Зазначеним рішенням було встановлено факт належності ОСОБА_3 на праві власності зазначених земельних ділянок та визнано за ОСОБА_1 право власності на їх 1/3 частину.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час смерті спадкодавця разом з ним не проживали та з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, що було встановлена вказаним рішенні суду від 22.04.2025 року (а.с. 17-19), яке відповідачі не оскаржили та в ході судового розгляду не пред`являли своїх вимог на спірні земельні ділянки (їх частки) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,0310 га та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,37 га.
Таким чином, представник позивача вважає, що оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкали окремо від спадкодавця та з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, а позивач є спадкоємцем, який прийняв спадщину батька та від неї не відмовився, то відповідно він має на неї право, втому числі на ту частину, яка залишилася не успадкованою та складається з 2/3 частин земельних ділянок, з чим суд погоджується повністю та при ухваленні рішення зазначає таке.
Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Уразі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.
За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно зі ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну (ст. ст. 1273, 1275 ЦК України).
Суд вважає слушними доводи сторони позивач про те, що неприйняття спадщини є наслідком бездіяльності спадкоємця. Пасивними діями, що свідчать про відмову від прийняття спадщини за законом, є неподання заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Якщо один зі спадкоємців за законом не прийняв спадщину, його частка збільшує частки інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Цей принцип, відомий як право прирощення, застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від неї.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 26.06.2024 по справі № 686/5757/23 - після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність у нього права на спадкування.
Оскільки після закінчення строку на прийняттям спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 і неприйняттям відповідачами у даний строк спадщини останнього, їх право є реалізованим, то належні їм частки у спадщині переходять до іншого спадкоємця тієї ж черги, яким є позивач котрий спадщину прийняв у встановленому законом порядку.
Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на 2/3 частин спірних земельних ділянок підлягають задоволенню повністю.
Керуючись ст. ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Олександр ЧХАЙЛО