(2/199/5409/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

14.10.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі головуючого судді Авраменка А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що сторони з 05 вересня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільних малолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає також, що подружні відносини між сторонами та ведення спільного господарства припинені з березня 2025 року, тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям. Фактично сім`я припинила своє існування, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав, викладених вище. За викладених обставин позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 01 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано. 01 вересня 2025 року відповідачем подано до суду заяву, в якій ОСОБА_2 зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В ході розгляду справи встановлено, що 05 вересня 2015 року між сторонами у справі було укладено шлюб, зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №790, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб.

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, не спростовується матеріалами справи і не заперечувалось сторонами, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем наразі остаточно припинені вже тривалий час, спільного господарства сторони не ведуть, не підтримують тісних стосунків, притаманних подружжю та сім`ї, що зробило збереження шлюбу в кінцевому рахунку неможливим.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, СК України.

Так, відповідно до ст.ст.7, 18 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення.

Положеннями ст.3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється і на підставі шлюбу.

Відповідно до ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Нормами ст.ст.24, 56 СК України, ст.51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ст.104 СК України підставою для припинення шлюбу є його розірвання.

За змістом ст.ст.105-107, 109, 110 СК України така форма припинення шлюбу як його розірвання у випадку наявності у подружжя спільних неповнолітніх дітей, небажання подружжя за обопільною згодою подати до суду заяви про розірвання шлюбу можлива за позовною заявою одного з подружжя на підставі рішення суду.

У відповідності до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.ст.114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги ту обставину, що подружжя стосунки не підтримує, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично вже припинені та більше не відновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажає, враховуючи інтереси кожного з подружжя та їх спільних дітей, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню.

Крім того, приймаючи до уваги, що відповідачем у її заяві висловлено намір не змінювати її теперішнє прізвище на дошлюбне, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.113 СК України, ст.ст.10, 294 ЦПК України після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити без змін « ОСОБА_5 ».

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, які складаються зі сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 1211,20 гривень, керуючись положеннями ст.ст.133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.51 конституції України, ст.ст.3, 7, 18, 21, 24, 56, 104-107, 109, 110, 112-115 СК України, ст.ст.4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 211, 223, 240, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 289, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ), зареєстрований 05 вересня 2015 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №790, розірвати.

Прізвище ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити без змін « ОСОБА_5 ».

У порядку розподілу судових витрат по справі стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ;РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ), судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Авраменко