Справа № 367/6633/25
Провадження №2/367/4930/2025
УХВАЛА

Іменем України

13 жовтня 2025 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Горбачова Ю.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за 1/2 частини квартири,

ВСТАНОВИЛА:

До Ірпінського міського суду Київської області через ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за 1/2 частини квартири, яка не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

25 липня 2025 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області позовна заява була залишена без руху з зазначенням недоліків та наданням позивачу строку (10 днів з дня отримання даної ухвали) для усунення недоліків, а саме: не долучено копії договору дарування або витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з яких можна встановити, що спірна квартира, яка належала відповідачу по справі була відчужена ним на користь гр. ОСОБА_4 ; не було долучено доказів надсилання копії позовної заяви з додатками (з описом вкладення до поштового відправлення) на адресу реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_1 .

18.08.2025 року на виконання ухвали про залишення позову без руху від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Дослідивши подані представником позивача документи, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на необхідність правильного визначення ціни заявленого позову.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Так, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач ОСОБА_1 просить суд припинити право особистої власності ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а також стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію вартості 1/2 частини вказаної квартири.

Суд вважає за необхідне зауважити, що визначення ціни позову у позовах про визнання права власності на майно, передбачено статтею 176 ЦПК України, якою, зокрема п. 2 ч. 1 встановлено, що у позовах про визнання права власності на майно, ціна позову визначається вартістю майна. Поряд з цим, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до п. 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 1440 від 10 вересня 2003 року, ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначається Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», відповідно до приписів якого незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Так, згідно долученого позивачем висновку про вартість нерухомого майна вбачається, що ринкова вартість квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 становить 3198000,00 грн.

Тобто, ціна позову у даній справі повинна визначались дійсною (ринковою) вартістю 1/2 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , визначеною належним суб`єктом оціночної діяльності, що становить 1599000,00 грн.

При цьому, позивачем зазначено ціну позову у розмірі 1077273,63 грн. та не наведено причин визначення саме такої ціни позову.

Щодо клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2025 року, становить 3028 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд враховує, що позовну заяву було подано до суду в електронній формі, з використанням системи «Електронний суд», а тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, враховуючи предмет позову, позивачу (з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору), при зверненні до суду з вказаним позовом, необхідно сплатити 12112,00 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 177 ЦПК України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Так, представник позивача, посилаючись на положення п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 136 ЦПК України, просить звільнити позивача від сплати судового збору з урахуванням відсутності у останньої будь-яких джерел доходів за 2024 рік, на підтвердження чого долучає Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 16.04.2025 рік, за період з січня по грудень 2024 року.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

При цьому, суд зауважує, що це є правом, а не обов`язком суду, та звертає увагу сторони позивача, що заявлене клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору не містить відомостей щодо дійсного майнового стану позивача (наявності або відсутності у позивача іншого нерухомого мана, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, тощо). Представник лише зазначає, що позивач за минулий рік не отримувала жодних доходів. Однак, поза увагою представника позивача у клопотанні залишилося питання щодо можливості позивача задовольняти свої базові життєві потреби за відсутності доходу.

Відтак, є очевидним, що позивач має або грошові кошти у вигляді збережень чи отримує незадекларований дохід, а тому у суду виникають обґрунтовані сумніви щодо відсутності у позивача доходу для сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Тому з метою виконання вимог ЦПК України, суд вважає за необхідне продовжити строк усунення недоліків позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за 1/2 частини квартири, а саме: вказати вірну ціну позову; навести належне обґрунтування клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору, зазначивши відомості та надавши відповідні докази щодо дійсного майнового стану позивача (наявності або відсутності у позивача іншого нерухомого мана, наявності або відсутності банківських рахунків, тощо); у разі відсутності такого обґрунтування - сплатити судовий збір відповідно до вищевказаних вимог закону.

Керуючись ст.ст. 127, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Продовжити строк усунення недоліків позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за 1/2 частини квартири.

Позивачу надати строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду - 5 днів з дня отримання даної ухвали.

У разі не усунення недоліків у встановлений строк, позовна заява відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде визнана неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/.

Суддя: Ю.В. Горбачова