Справа № 349/1052/25
Провадження № 2/349/520/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 жовтня 2025 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі судді Могили Р.Г.

за участю секретаря судового засідання Мартиновської І.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

учасники судового провадження:

представник позивача Павленко Д.О.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» ( далі - ТОВ «Споживчий центр» ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 лютого 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений в електронній формі кредитний договір № 27.02.2025-100000776, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 15 000,00 грн, строком на 140 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1% вдень, що застосовується протягом всього строку на який надається кредит. Також сторонами погоджено розмір комісії за надання кредиту - 15% від суми кредиту, що дорівнює 2 250,00 грн, а також неустойку в розмірі 150,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання /неналежного виконання кожного окремого зобов`язання.

Зазначає, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало позичальнику кредит у розмірі 15 000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 27 лютого 2025 року.

Однак відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим в нього утворилась заборгованість у розмірі 41 919,02 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15 000,00 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 18 990,00 грн , комісії в розмірі 1 119,02 грн та неустойки в розмірі 6 900,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь вище зазначену заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Відповідач ОСОБА_1 не подав відзив на позов.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2025 року визнано потрібним, щоб представник ТОВ «Споживчий центр» дав особисті пояснення.

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2025 року задоволено клопотання представника ТОВ «Споживчий центр» Павленка Д.О. про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

14 жовтня 2025 року представник позивача Павленко Д.О. подав клопотання про долучення до справи додаткових доказів.

У судовому засіданні представник позивача Павленко Д.О. позовні вимоги підтримав повністю з підстав наведених у позовній заяві. В доповнення до обставин зазначених в позовній заяві пояснив, що оскільки відповідач частково сплатив кошти за кредитним договором в сумі 3 830,98 грн, але не дотримався графіку сплати платежу, тому вказана сума була зарахована згідно умов договору наступним чином: 2 100,00 грн в погашення відсотків за кредитом, 1 130,98 грн - комісія та 600,00 грн - штраф. Залишок заборгованості у відповідача складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15 000,00 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 18 900,00 грн, заборгованості за комісією в розмірі 1 119,02 грн та нарахованої неустойки в розмірі 6 900,00 грн.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1658310 від 12 серпня 2025 року, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач в судове засідання не прибув повторно, судові повістки про його виклик у судове засідання повернуто до суду з відміткою " за закінченням терміну зберігання".

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст.223,280 ЦПК України.

Фактичні обставини справи

27 лютого 2025 року відповідач ОСОБА_1 підписав пропозицію позивача ТОВ «Споживчий центр» укласти електронний кредитний договір (оферту) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», та надав позивачу заявку, яка є невід`ємною частиною цієї пропозиції, з якою він ознайомився в цей же день за посиланням htpp://sgroshi.com.ua/ua/informaciya-o-kompanii згідно з ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ( а.с. 17-20 ).

Також, 27 лютого 2025 року відповідач одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору 821 підписав відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 27.02.2025-100000776, який є частиною електронного кредитного договору, укладеного у порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» ( а.с. 21-23 ).

При укладенні вказаного кредитного договору ОСОБА_1 було пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного Банку України ( а.с. 22 ).

Згідно кредитного договору № 27.02.2025-100000776 від 27 лютого 2025 року, сторони погодили наступні умови кредитування: дата видачі кредиту - 27 лютого 2025 року; сума кредиту - 15 000,00 грн; строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання; дата повернення кредиту - 16 липня 2025 року; процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит, комісія за надання кредиту - 15 % від суми кредиту, що дорівнює 2 250,00 грн; неустойка - 150,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання /неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. У кредитному договорі зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів 5169-15ХХ-ХХХХ-5966. Також умовами кредитного договору встановлено та погоджено стороними графік платежів, в розмір яких входять сума кредиту, відсотки та комісія ( а.с. 21-23 ).

Видача кредитних коштів підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 05 серпня 2025 року №1-0508, згідно якої 27 лютого 2025 року о 11 год 12 хв 02 с на платіжну карту НОМЕР_1 зараховано 15 000,00 грн, призначення платежу видача за договором кредиту № 27.02.2025-100000776 (а.с. 32).

Отже ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі згідно умов договору.

В свою чергу відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором, однак він свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором.

З картки субконто контрагенти, договори за 27.02.2025-19.09.2025 ( дані бухгалтерського обліку ) встановлено, що 16 березня 2025 року відповідачем ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 27.02.2025-100000776 було сплачено 3 830,98 грн, про що також зазначено позивачем у позовній заяві. Відповідно до інформації, яка міститься у графах вказаного документу бухгалтерського обліку кошти в розмірі 3 830,98 грн зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості наступним чином : 2 100,00 грн - відсотки, 1 130,98 грн - комісія, 600,00 грн - штраф ( а.с. 58 зворот).

З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 27.02.2024-100000776 від 27 лютого 2025 року встановлено, що станом на 16 липня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 41 919,02 грн, з яких: основний борг - 15 000,00 грн, відсотки - 18 900,00 грн, 1 119,02 - комісія за надання кредиту, неустойка - 6 900,00 грн ( а.с. 12 ).

Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи

Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За матеріалами справи встановлено, що 27 лютого 2025 року відповідач ОСОБА_1 підписав заявку про приєднання до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), та підписав відповідь позичальника про прийняття пропозиції ( акцепт ) кредитного договору № 27.02.2025-100000776.

Положеннями вказаних документів визначено, що заявка на отримання споживчого кредиту та відповідь позичальника про прийняття пропозиції ( акцепт ) кредитного договору складають кредитний договір. Відповідач підтвердив, що ознайомився з примірниками вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови.

Зі змісту кредитного договору вбачається, що його підписано позичальником електронним підписом - одноразовим ідентифікатором Е821, що відповідає вимогам статтей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

У вказаному кредитному договорі сторони погодили умови кредитування, в тому числі розмір кредиту, відсоткову ставку за користування кредитом, розмір комісії, а також відповідальність за порушення умов договору.

Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів, та повернути кредит.

Отже між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про доведеність виконання ТОВ «Споживчий центр» зобов`язання з надання ОСОБА_1 кредиту в сумі 15 000,00 грн, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок НОМЕР_1 .

З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором та картки субконто встановлено, що відповідачем порушено умови укладеного кредитного договору щодо погашення кредиту та відсотків за його користування, відповідно до умов кредиту.

Позивач просив стягнути з відповідача 41 919,02 грн, з яких: 15 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 18 900,00 грн заборгованість за відсотками, 1 119,02 грн заборгованість за комісією, 6 900,00 грн заборгованість за неустойкою.

В той же час, як вбачається із змісту позовної заяви, а також із наданої позивачем картки субконто контрагенти, договори за 27.02.2025-19.09.2025 ( дані бухгалтерського обліку ), відповідач ОСОБА_1 16 березня 2025 року здійснив часткове погашення заборгованості за кредитним договором ( 3 830,98 грн ), які позивачем зараховані наступним чином: 2 100,00 грн зараховано в рахунок погашення заборгованості за відсотками, 1 130,98 грн - в рахунок погашення заборгованості за комісією та 600,00 грн - сума штрафів ( неустойки, пені).

Перевіривши правильність нарахування сум, судом встановлено, що заборгованість відповідача за тілом кредиту дійсно складає 15 000,00 грн.

Також встановлено, що відсотки за користування кредитом позивачем нараховано за період з 27 лютого 2025 року по 16 липня 2025 року, тобто в межах строку кредитування, встановленого договором, та за відсотковою ставкою 1 %, тобто в межах визначених Законом України «Про споживче кредитування».

Загальний розмір нарахованих позивачем відсотків складає 21 000,00 грн ( 15 000,00 грн (тіло кредиту) х 1% (відсоткова ставка) = 150,00 грн за 1 день користування кредитними коштами х 140 днів ( строк кредитування).

16 березня 2025 року частина сплачених відповідачем коштів, а саме 2 100,00 грн зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за відсотками.

Таким чином залишок несплачених відсотків згідно наданого позивачем розрахунку складає 18 900,00 грн ( 21 000,00 грн 2 100,00 грн).

Щодо вимоги про стягнення з відповідача неустойки, то суд зазначає таке.

Положення п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отжев суду відсутні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 неустойки, оскільки вона нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану, що є неправомірним.

В той же час судом встановлено, що 16 березня 2025 року позивачем зараховано 600 грн в рахунок погашення заборгованості за неустойкою, що є неправомірним з підстав наведених вище, а тому вказана сума судом зараховується в рахунок погашення заборгованості за комісією.

Щодо стягнення заборгованості по комісій у розмірі 1 119,02 грн ,то суд зазначає, що згідно правової позиції, яку висловила Велика Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, що відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Тобто Велика Палата Верховного Суду зробила висновок щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування.

За умовами договору відповідач зобов`язувався сплатити 2 250,00 грн комісії за надання кредиту.

16 березня 2025 року позивачем зараховано в рахунок погашення заборгованості за комісією 1 130,98 грн. Також суд зараховує в рахунок комісії 600,00 грн, які зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за неустойкою.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо сплати комісії теж не виконав в повному обсязі, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з нього комісії в розмірі 519,02 грн ( 2 250,00 грн 1 130,98 грн 600,00 грн)

Таким чином загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 27.02.2025-100000776 від 27 лютого 2025 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 34 419,02 грн, з яких: основний борг - 15 000,00 грн, відсотки за користування кредитом - 18 900,00 грн та комісія - 519,02 грн.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи встановлено, що позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № СЦ00031144 від 07 серпня 2025 року.

Враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог на суму 34 419,02 грн, що становить 82,11 % від ціни позову ( 34 419,02 грн х 100% / 41 919,02 грн), тому розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить 1 989,03 грн судового збору ( 2 422,40 грн х 82,11 % / 100 %).

Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 280-284 ЦПК України ,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 27.02.2025-100000776 від 27 лютого 2025 року в розмірі 34 419,02 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 15 000,00 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 18 900,00 грн та заборгованості за комісією в розмірі 519,02 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки та частини комісії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати в розмірі 1 989,03 грн судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Рогатинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського,133-А, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 22 жовтня 2025 року.

Суддя Р.Г. Могила