КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1872/18
Провадження № 6/488/114/25
У Х В А Л А

Іменем України

14.10.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі головуючого судді Щеглової Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Руденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подання головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Юхимець Альбіни Валеріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у Корабельному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться зведене виконавче провадження № 79123661 за виконавчими листами, виданими Корабельним районним судом м. Миколаєва 14.07.2025:

- № 2/488/23/25 (488/1872/18) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 160 440,01 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 15 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.;

- № 2/488/23/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на загальну суму 20 745,27 грн.

За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який, відповідно до матеріалів виконавчого провадження, є громадянином України.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем 13.08.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогодні боржник не виконав, декларацію не надав, будь яких дій, спрямованих на його виконання не здійснила, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України на запит № 286914904 від 13.08.2025 про наявні рахунки у боржників та/або фізичних осіб підприємців юридичну особу або фізичну особу-підприємця за податковим номером , боржник на обліку в органах ДФС не перебуває.

З огляду на відповідь на запит № 293977376 від 26.09.2025 про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників фізичних осіб, фізична особа за РНОКПП НОМЕР_1 у другому кварталі 2025 року отримала 6000 грн. доходу від Управління соціального захисту населення Шепетівської районної державної адміністрації та 127,13 грн. від АТ «ПриватБанк».

Згідно з повідомленням Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва на запит№ 293977333 від 26.09.2025 боржник перебуває на обліку як такий, що отримує пенсію застрахованої особи.

У відповідь на запит до Міністерства внутрішніх справ України № 286914902 від 13.08.2025 надійшла інформація про відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником не зареєстроване нерухоме майно.

Відповідно до відповіді ДМС від 16.09.2024 про реєстрацію осіб в житловому приміщенні встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На запит державного виконавця Державна прикордонна служба України 16.09.2025 повідомила, що відсутня інформація щодо перетину боржником державного кордону.

Рішення до цього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення, що призвело до вжиття відносно нього вказаних вище заходів примусового виконання.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений, що не перешкоджає розгляду подання.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши приєднані до подання матеріали, дійшов висновку, що вказане подання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню є Закон України «Про виконавче провадження» .

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-УІІІ передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 19 цього Закону, боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема ч. 3 п. 19 ст. 18 цього Закону передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Пунктом 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Державним виконавцем вжито усіх можливих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», однак рішення суду боржником до даного часу не виконується, що підтверджується матеріалам доданими до подання.

Судом встановлено, що обмеження у праві виїзду за кордон, за вищенаведених обставин є справедливим обмеженням, воно носить тимчасовий характер та є дієвою юридичною санкцією, яка зумовить припинення нехтування своїми обов`язками та змусить боржника віднайти способи для принаймні часткового виконання рішення суду.

Відповідно до статті 441 Цивільного процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити боржнику, що відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 12, 260, 261, 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд

ПОСТАНОВИВ

Подання державного виконавця задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 2/488/23/25 (488/1872/18) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 160 440,01 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 15 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, та виконавчим листом № 2/488/23/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на загальну суму 20 745,27 грн.

Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена учасниками справи в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення.

Ухвала складена 14 жовтня 2025 року.

Суддя Я.В. Щеглова