Справа 171/2158/25
Номер провадження 6/171/166/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.25 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ліпчанського С.М.,

за участю секретаря судового засідання Ровної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 171/2158/25 за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява Сідельківської Галини Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 171/2158/25 за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог заяви посилалася на те, що 26 червня 2025 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області був виданий по справі№ 171/2158/25 (провадження № 2-н/171/336/25 судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Копію судового наказу від 26.06.2025 року по справі № 171/2158/25 в порядку, передбаченому ст. 169 ЦПК України, не отримував, оскільки з 09 травня 2024 року по теперішній час перебуває на військовій службі за призивом під час мобілізації у військовій частині часті НОМЕР_2 . З ОСОБА_5 з 05.11.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами припинився 30.11.2018 року (у день набрання чинності рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30.10.2018 року по справі № 193/1149/18). ОСОБА_4 , на утримання якого судовим наказом стягнені аліменти, народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , після спливу десяти місяців після припинення шлюбу, а точніше народився після спливу 1 року 9 місяців та 24 днів після припинення шлюбу, тому визначення його походження від ОСОБА_2 на підставі ч. 2 ст.122 СКС України неможливе. За таких обставин вважає, що актовий запис про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого ОСОБА_5 , не могли бути внесені відомості про батька ОСОБА_2 , оскільки запис про батька був проведений згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, за прізвищем матері « ОСОБА_6 », а ім`я та по батькові були записані за її вказівкою « ОСОБА_7 », в результаті чого в свідоцтві про народження дитини батьком зазначена неіснуюча особа. В зв`язку з викладеним просить суд зупинити виконання за судовим наказом та визнати його таким, що не підлягає виконанню.

23.07.2025 року на адресу суду від стягувача ОСОБА_3 надійшли заперечення до заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, в яких зазначає, що ОСОБА_2 після зареєстрованого шлюбу з нею в грудні 2016 р. поїхав за кордон на заробітки для їхньої сім`ї перебуваючи за кордоном колишній чоловік після сварок за проханням в телефонному режимі попросив розірвати шлюб. 30.10.2018 р. шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 запросив в телефонному режимі до себе за кордон для примирення, тобто 16.12.2018 р. знаходилась за кордоном в Празі разом з ним до 26.01.2020 року, в цей період повернулась із за кордону додому до України в АДРЕСА_2 , щоб стати на облік по вагітності. Після народження дитини, як мати подала заяву про реєстрацію свідоцтва про народження, оскільки батько не міг подати заяву, так як перебував за кордоном. В червні 2021 р. ОСОБА_2 повернувся із закордону додому в м. Апостолове, де почали разом проживати разом однією сім`єю, на той час дині виповнився один рік. З травня 2022 року в період воєнного часу всі разом переїхали до Івано-Франківської області, м. Блехів де проживали до серпня 2022 року, після чого знову посварились. В травні 2025 року через «TikTok» надійшло повідомлення від ОСОБА_2 , що він хоче спілкуватися та бачити свого сина ОСОБА_4 ,а але після подачі стягувачем заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину, одразу почав погрожувати в телефонному режимі та заперечувати, що дитина його. В зв`язку з викладеним просить суд відхилити вимоги заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Заявник та представник заявника в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30.10.2018 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Апостолівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 02.09.2020 року, актовий запис №116, встановлено що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Згідно витягу із застосунку «Дія» батьком ОСОБА_4 зазначено ОСОБА_2 ..

Згідно довідки виданої ТВО командира військової частини НОМЕР_2 від 17.03.2025 року № 322 встановлено, що старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за призивом під час мобілізації у військовий частині НОМЕР_2 з травня 2024 року по теперішній час.

Відповідно до судового наказу виданого Апостолівським районним судом Дніпропетровської області від 26.06.2025 року встановлено, що було вирішено стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,, на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Статтею 173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленомустаттями432,435 цього Кодексу.

Згідно ч.1, 2ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Також в п.4 Узагальнення судової практики ВССУ №8 від 25 вересня 2015 р. надані роз`яснення словосполучення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а саме про те, що словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Згідно ч. 1, 3 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Судовий наказ є виконавчим документом (п. 1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 3 ст. 431 ЦПК України).

Згідно з ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У частинах 2,3 ст.160 СК України зазначено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.12 ЦПК України).

Слід зазначити, що аргументи ОСОБА_3 , викладені у запереченнях на заяву, не дають підстав для того, щоб відхилити вимоги заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати судовий наказ Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 26.06.2025 року у справі № 171/2158/25 таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.173,432,445,353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Сідельківської Галини Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 171/2158/25 за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -задовольнити.

Зупинити виконання за судовим наказом, виданим 26 червня 2025 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області по справі 171/2158/25, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також про стягнення з ОСОБА_2 судового збору на користь держави в розмірі 302,80 гривень, до розгляду заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2025 року по справі № 171/2158/25, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 06.06.2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та про стягнення з ОСОБА_2 судового збору на користь держави в розмірі 302,80 гривень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарга протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя С.М.Ліпчанський