Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №439/1405/25

Провадження № 2/439/630/25

20 жовтня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Войтюк Т.Л.,

секретар судового засідання Полінчук С.-Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Броди цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитними договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами в сумі 31 300,75 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20 червня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір №8009075. Також, 28 березня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем було укладено договір факторингу №28032025, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передає позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №1 від 28.03.2025 року до договору факторингу №28032025 від 28.03.2025 року, позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 23 050,00 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн сума заборгованості за відсотками; 9050,00 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами.

Окрім цього, 4 липня 2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Відповідачем було укладено договір позики №79337877. Також, 14 червня 2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Позивачем укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає Позивачу за плату належні йому права вимоги, а Позивач приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №38 від 26 листопада 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 8250,75 грн, з яких: 2500,00 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу; 823,25 грн сума заборгованості за відсотками; 4927,50 грн сума заборгованості за пенею.

Позивач зазначає, що всупереч умовам договорів відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Бродівського районного суду Львівської області від 30.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, судове засідання призначене на 24.09.2025 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Ухвалою суду від 24.09.2025 судове засідання відкладено на 20.10.2025 року.

В судове засідання відповідач повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 20.06.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір №8009075(а.с.8-16).

Згідно з умовами договору, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, a Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.2). Сума кредиту складає: 5000,00 грн, строк кредитування 360 днів, періодичність зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплата процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього договору (п.1.2.-1.3).

Відповідно до п.1.5.1-1.5.2 стандартна процентна ставка становить 1.50% в день та застосовується у межах строку кредиту, знижена процентна ставка становить 1.395%. Загальні витрати на дату укладення договору складають за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 27000,00 грн, за зниженою процентною ставкою 26842,50 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 32000,00 грн, за зниженою процентною ставкою 31842,50 грн (п.1.8-1.10.2). Кошти кредиту надаються на реквізити платіжної картки № НОМЕР_1 (п.2.1).

Паспорт споживчого кредиту, договір про надання споживчого кредиту та додаток № 1 до договору, - підписані відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора.

На підтвердження виконання умов договору, а саме зарахування на платіжну картку суми кредиту, позивач надає лист ТОВ «Пейтек» вих № 20250331-6.1 від 31.03.2025. Відповідно до якого, 20.06.2024 на платіжну картку, маска картки НОМЕР_1 , банк-еквайр АТ «ПУМБ» від ТОВ «Авентус Україна» перераховані кошти в сумі 5000,00 грн (а.с. 20).

Відповідно до картки обігу договору (розрахунку заборгованості) за договором №8009075 від 20.06.2024 року, у відповідача станом на 27.03.2025 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 23 050,00 грн (а.с.27-29).

28.03.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладено договір факторингу №28032025, за яким ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) позивачу належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1, за цим договором фактор (ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошт в розпорядження клієнта (ТОВ «Авентус Україна») (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плата за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Пунктом 1.2. договору факторингу визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відоношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписання сторонами та скріплення їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості (а.с.21-23).

На підтвердження виконання п. 1.2. Договору факторингу № 28032025 від 28.03.2025 вказує Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 28.03.2025. Відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників № 1 від 28.03.2025 року (а.с. 24).

На підтвердження оплати за договором факторингу № 28032025 від 28.03.2025 року відповідач надав платіжну інструкцію від 01.04.2025 № 684 відповідно до якої позивачем проведено оплату за вказаним договором факторингу для ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 25).

Згідно з витягом з реєстру боржників №1 до договору факторингу №28032025 від 28 березня 2025 року позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 23050,00 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн сума заборгованості за відсотками; 9050,00 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с.26).

04.07.2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №79337877.

Відповідно до умов договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строку, для задоволення власних потреб, шляхом їх власного перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п.1). Згідно з п.2 сума позики становить 2500,00 грн, строк позики становить 30 днів, процентна ставка на день становить 1,50%(протягом строку дії договору), процентна ставка за понадстрокове користування становить 2,70%, пеня становить 2,70% на день, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 10640,17%, та орієнтовна загальна вартість позики становить 3625,00 грн.(а.с.35-37).

Паспорт споживчого кредиту, Договір позики, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту підписані відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №79337877 від 04.07.2024 року, у відповідача виникла заборгованість за договором позики в сумі 8250,75 грн, з яких: тіло 2500,00 грн, проценти 823,25 грн, пеня 4927,50 грн (а.с.49-51).

14.06.2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №14/06/2021 за якими ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) позивачу належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

У п 1.2. договору факторингу визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відоношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписання сторонами та скріплення їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості (а.с. 41- 43).

У подальшому до договору факторингу укладена додаткова угода №2 від 28 липня 2021 року, додаткова угода №7 від 13 червня 2022 року, додаткова угода №44 від 26 листопада 2024 року(а.с.44-46).

На підтвердження виконання п. 1.2. Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 вказує Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 26.11.2024. Відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників № 38 від 26.11.2024 року (а.с. 24).

На підтвердження оплати за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року відповідач надав платіжну інструкцію від 29.11.2024 № 552 відповідно до якої позивачем проведено оплату за вказаним договором факторингу для ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 78).

Згідно з Реєстром боржників №38 від 26.11.2024 року позивач набув право вимоги до відповідача за договором позики № 79337877 від 04.07.2024 на суму 8250,75 грн, з яких: 2500,00 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу; 823,25 грн сума заборгованості за відсотками; 4927,50 грн сума заборгованості за пенею (а.с.48).

У зв`язку із невиконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд встановив, що між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, які регулюються такими нормами законодавства.

Згідно з ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі (ст.205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст.1055ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У ст.3Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону).

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно із п.6 ст.11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про електрону комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Водночас, статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Положеннями ч. 2 ст. 41, ст. 49 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: 1) надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; 2) надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; 3) надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; 4) використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції; 5) надання платником, що є власником електронних грошей, платіжної інструкції, у тому числі шляхом використання платіжного інструменту, емітенту електронних грошей щодо виконання платіжної операції з використанням електронних грошей; 6) надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи. Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача.

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Застосовуючи до правовідносин зазначені норми права, суд дійшов такого висновку.

20.06.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням договору про надання споживчого кредиту №8009075.

Відповідач будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав кредитні документи. Отже, сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. Кредитодавець за вказаним договором виконав взяті на себе зобов`язання, натомість відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги по вказаному договору до відповідача ОСОБА_1 на підставі договору факторингу. Вказаний договір не визнаний недійсним, а тому до позивача перейшло право вимоги до відповідача на законних підставах.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань перед позивачем суду не надано, факт отримання кредиту не спростовано належними та допустимими доказами.

Оцінюючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд зазначає таке.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що заборгованість за кредитним договором №8009075 від 20.06.2024 року становить 23 050,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 5000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 9000,00, сума заборгованості за пенею, штрафами 9050,00 грн.

Відповідно до п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу,а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 вказав, що з аналізу положень пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.

За таких обставин, відсутні підстави для стягнення з відповідача 9050,00 грн неустойки (пеня, штраф), нарахованої у період дії в Україні воєнного стану по Кредитному договору №8009075 від 20.06.2024 року.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем по Кредитному договору №8009075 від 20.06.2024 року, яка підлягає стягненню становить 14 000,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 5000,00 грн, заборгованість за відсотками 9000,00 грн.

Щодо договору позики № 79337877 від 04.07.2024 року, позивачем на підтвердження виникнення зобов`язань між сторонами справи до суду було надано: Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 79337877; Додаток № 1 Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, паспорт споживчого кредиту,розрахунок заборгованості за договором позики № 79337877, договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, додаткові угоди до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 № 2 від 28.07.2021, № 7 від 13.06.2022, № 4 від 26.11.2024, Акт прийому-передачі Реєстру боржників № 38, Реєстр боржників № 38, платіжна інструкція № 552 від 29.11.2024 про оплату за відступлення права вимоги.

Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини третьої статті12, частини першої статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд зобов`язаний власні процесуальні дії належним чином обґрунтувати (мотивувати), враховуючи при цьому, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови, що настання таких наслідків не є вірогідним, а є обов`язковим за таких обставин та за таких умов.

У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Суд зауважує, що позивачем не було надано жодного первинного документу, який би підтверджував, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договором, а відповідач отримав кошти за Договором позики № 79337877 від 04.07.2024, що в свою чергу позбавляє можливості суд встановити факт отримання позики ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором позики № 79337877, не є належним доказом надання відповідачеві коштів у позику оскільки є внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти у позику.

Вказані висновки суду ґрунтуються на правових позиціях викладених Верховним Судом у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18 та від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17.

А тому, суд відмовляє у стягненні з відповідача заборгованості за договором позики № 79337877 від 04.07.2024 року.

Відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № 8009075 від 20.06.2024 року в сумі 14 000,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 5000,00 грн, заборгованість за відсотками 9000,00 грн.

Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов майнового характеру задоволено на 44,73 % (14000,00 /31300,75 х 100), то судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1354,42 грн (44,73 % від 3028,00 грн).

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором №8009075 про надання споживчого кредиту від 20.06.2024 року в сумі 14 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати пов`язані з оплатою судового збору, у розмірі 1354,42 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Бродівським районним судом Львівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул.. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, ЄРДПОУ:35625014.

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2025 року.

Суддя Т.Л. Войтюк