Справа № 496/6495/23
Провадження № 2/496/1269/25
21 квітня 2025 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пендюри Л.О.
за участю секретаря Дягилева В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 житлову квартиру, загальною площею 48,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати за нею право власності на 7/10 (70 відсотків) зазначеної квартири.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем придбали дану квартиру у період шлюбу за спільні кошти, отже вона є спільною сумісною власністю подружжя, а враховуючи, що після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом із нею та знаходились на її повному утриманні, поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, є нерівноцінним, так як не будуть враховані права їхніх спільних дітей.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та у разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що сторони з 19.10.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі.
Подружнє життя сторін не склалося і рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.03.2015 року шлюб між ними було розірвано (зв. а.с. 6).
Під час шлюбу у сторін народилися дві доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з вимогами частин 1, 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до змісту частин 1, 2, 3 ст. 61 СК України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідач під час перебування у шлюбі з позивачкою на підставі договору купівлі-продажу серії та номера 4872, укладеного 26 листопада 2003 року, видавник Приватний нотаріус Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Галайко О.Д., набув право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 48.4 кв. м., житловою 22.7 кв. м. (а.с. 7) Вказана квартира придбана відповідачем в період шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя.
Відповідно до частини 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Частиною першою статті 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Приписами частин 1 та 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Домовленості між сторонами щодо розміру часток не має.
Згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
З постанови державного виконавця від 20 вересня 2023 року про арешт майна боржника ОСОБА_2 , вбачається, що останній вимоги виконавчого документа не виконав, ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків, у зв`язку з чим на все рухоме та нерухоме майно боржника було накладено арешт у межах виконавчого провадження № 72709974. Зазначене виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 496/656/15-ц, виданого 5 вересня 2023 року Біляївським районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову, тобто з 11 лютого 2015 року, і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 33).
Крім того, постановою державного виконавця від 13.03.2024 року на боржника ОСОБА_2 за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки накладено штраф у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
Враховуючи наявність у колишнього подружжя двох дітей, одна з яких є неповнолітньою, з відповідача на користь позивачки на утримання дітей стягнуто аліменти, розмір яких складає 500 грн на місяць на одну дитину, що є надмірно малим та не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, поведінку відповідача, який не сплачує аліменти на утримання дітей, в наслідок чого має заборгованість по аліментам, а тому суд погоджується із доводами позивачки щодо наявності підстав для відступу від рівності часток.
Суд також враховує правові позиції Верховного Суду викладені у постанові від 05.12.2018 року у справі № 456/828/17, від 16.12.2019 року у справі № 308/4390/18, від 16.12.2019 року у справі № 308/4390/18 та вважає, що сукупність встановлених обставин свідчить про наявність підстав для відступу від рівності часток при поділі спільного майна подружжя, враховуючи тривале ухилення відповідача від виконання обов`язку по утриманню дітей, значну суму заборгованості, те що наявність даних обставин має істотне значення для вирішення спору.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому вважає за необхідне визнати спірну квартиру об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визначити частки сторін у праві власності в розмірі: 7/10 частин за позивачкою, та 3/10 частин за відповідачем.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2317 грн 20 к.
Керуючись ст.ст. 183, 364, 365, 372, 392 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 95, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.
Визнати квартиру, загальною площею 48,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 07.10.2010 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) право власності на 7/10 (70 відсотків) частини квартири, загальною площею 48,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) право власності на 3/10 (30 відсотків) частини квартири, загальною площею 48,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 07.10.2010 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 2317 грн 20 к.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.
Повний текст складено 21 квітня 2025 року.
Суддя Л.О. Пендюра