КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/7632/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025року місто Київ

справа №754/4980/23

Київський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року про залишення клопотання без задоволення, постановлену під головуванням судді Буша Н.Д., у справі за клопотанням ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання в Україні судового наказу Вищого суду правосуддя Онтаріо від 16 січня 2023 року, боржник: ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року заявник ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України остаточного наказу Вищого суду правосуддя Онтаріо у справі №FS-19-00 від 16 січня 2023 року в Україні щодо наступного:

дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошується громадянкою Канади та має постійне місце проживання у Торонто, Канада. Суди Канади мають юрисдикцію над дитиною, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно усіх питань, які мають відношення до батьківської відповідальності та її благополуччя;

відповідач, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неправомірно перемістила дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Онтаріо, Канада;

відповідно до параграфу 18 Наказу Її Честі Судді Наконечни від 10 червня 2022 року, відповідач, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повинна повернути малолітню дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Області Великого Торонто, Онтаріо, Канада, яка є місцем постійного проживання малолітньої дитини;

якщо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовляється повернути малолітню дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Області Великого Торонто, Онтаріо, Канада, тоді малолітня дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повинна бути передана на піклування Батька-Заявника, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на тимчасовій основі без шкоди для забезпечення повернення малолітньої дитини до Області Великого Торонто, Онтаріо, Канада.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання в Україні судового наказу Вищого суду правосуддя Онтаріо від 16 січня 2023 року, боржник: ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою клопотання задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що подана стороною боржника копія відповіді на запит Сема Заславськи від 22 листопада 2023 року є документом, який був виконаний на території Канади та як наслідок, вважає, що такий іноземний документ для того, щоб український суд міг взяти його до уваги при вирішенні цієї справи, мав би бути або легалізований або апостильований. Беручи до уваги відсутність належного засвідчення, такий доказ мав би бути визнаний судом першої інстанції недопустимим та таким, що не може бути письмовим доказом у цій справі.

Вказував, що разом із клопотанням та з урахуванням документів, поданих до суду, заявник надав суду належні докази того, що боржник з огляду на положення місцевого канадського законодавства була належним чином повідомлена про судовий розгляд справи, за результатами якого був прийнятий наказ.

Зазначав, що усі канадські докази заявника, крім затвердження Вищого суду правосуддя від 21 грудня 2023 року у справі №FS-19-00, є належним чином засвідчені (або легалізовані або містять проставлений апостиль), до всіх документів без виключення підшитий нотаріально посвідчений переклад на українську мову.

Посилався на те, що пан Заславськи офіційно був зареєстрований у справі як адвокат боржника. Згідно місцевих правил, а саме Правил 4(10) і 4(12) Правил сімейного права Канади адвокат має подати до місцевого суду відповідну заяву або клопотання, якщо він більше не уповноважений представляти інтереси свого клієнта. Оскільки паном Заславськи цього зроблено не було, то згідно застосованого канадського права на момент ухвалення Наказу він був офіційним представником боржника на території Канади і повідомлення боржника про судове засідання, здійснене на його адресу, є належним та законним.

Вказував, що суд першої інстанції допустив порушення норм статті 89 ЦПК України, не надавши жодної оцінки більшості доказів, які були подані апелянтом на підтвердження належності повідомлення боржника про судовий процес в Канаді. Суд взяв до уваги лише два афідевіта ОСОБА_12 від 11 січня 2023 року та 14 лютого 2023 року, повністю проігнорувавши усі інші належні докази, зокрема, сам судовий наказ від 21 грудня 2023 року, який був виданий канадським судом виключно з метою остаточного підтвердження належності повідомлення боржника про судовий процес у січні-лютому 2023 року в Канаді.

13 квітня 2025 року від представника боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_10 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її безпідставність. Вказувала на те, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_3 була належним чином повідомлена про судовий розгляд справи, за результатами якого був виданий наказ Вищого суду правосуддя Онтаріо у справі №FS-19-00 від 16 січня 2023 року та не містить навіть жодного доказу на підтвердження того що мала місце спроба повідомити особисто ОСОБА_3 про розгляд справи Вищим судом правосуддя Онтаріо.

В судовому засіданні апеляційного суду представник заявника апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник боржника в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Відмовляючи у задоволенні клопотанням ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання в Україні судового наказу Вищого суду правосуддя Онтаріо від 16 січня 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що доказів належного повідомлення боржника ОСОБА_3 про розгляд 16 січня 2023 року справи №FS-19-00 стороною заявника не надано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до преамбули Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок.

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 зазначеного Закону визнання рішення іноземного суду - поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.

В Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили (частина перша статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Статтею 82 цього Закону передбачено, що визнання і виконання рішень іноземних судів здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до ст.462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Згідно з ст.463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Статтею 464 ЦПК України передбачено, що питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Відповідно до ст.465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником). Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України.

Згідно з ч.1-3 ст.466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити:

1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження;

2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні;

3) мотиви подання клопотання.

До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Між Україною та Канадою міжнародні договори про правову допомогу і правові відносини у цивільних і сімейних справах не укладались.

Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» від 10 січня 2002 року №2933, Україна з 02 квітня 2003 року приєдналась до Гаазької Конвенції про відміну вимог легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року, яка набула чинності в Україні з 22 грудня 2003 року.

Канада не є державою-учасницею Гаазької конвенції, відповідно видані компетентними органами Канади офіційні документи для їх використання в Україні мають бути визнані та/чи легалізовані в установленому порядку.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п.7,12 постанови Пленуму Верховного Суду України в своїй постанові «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» №12 від 24 грудня 1999 року, виклик у судове засідання може підтверджуватись оригіналом або засвідченою копією документа, за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа.

Клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

У визнанні в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, може бути відмовлено з підстав, встановлених ст.468 цього Кодексу (ч.7 ст.473 ЦПК України).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено в тому числі з підстав якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи.

Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що за наявності заперечення проти клопотання сторони, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, та яка була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи, суд відмовляє у задоволенні клопотання з підстав, передбачених пунктом 2 частини другої статті 468 ЦПК України, за виключенням випадку, якщо інше передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 січня 2023 року за заявою стягувача Баранова Дмитра Вищий суд правосуддя Онтаріо ухвалив остаточний наказ у справі №№FS-19-00, яким визнав та встановив наступне:

дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошується громадянкою Канади та має постійне місце проживання у Торонто, Канада. Суди Канади мають юрисдикцію над дитиною, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно усіх питань, які мають відношення до батьківської відповідальності та її благополуччя;

відповідач, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неправомірно перемістила дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Онтаріо, Канада;

відповідно до параграфу 18 Наказу Її Честі Судді Наконечни від 10 червня 2022 року, відповідач, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повинна повернути малолітню дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Області Великого Торонто, Онтаріо, Канада, яка є місцем постійного проживання малолітньої дитини;

якщо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовляється повернути малолітню дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Області Великого Торонто, Онтаріо, Канада, тоді малолітня дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повинна бути передана на піклування Батька-Заявника, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на тимчасовій основі без шкоди для забезпечення повернення малолітньої дитини до Області Великого Торонто, Онтаріо, Канада.

У вказаному наказі у справі №№FS-19-00 від 16 січня 2023 року зазначено, що зі сторони відповідача ніхто не з`явився.

Звертаючись до суду з даним клопотанням, представник заявника посилався на те, що наказ містить параграф 7, відповідно до якого: відповідач, ОСОБА_3 була повідомлена про це провадження та їй було вручено усі відповідні матеріали для розгляду цього клопотання через її адвоката, А. Сема Заславськи. Вказував, що до клопотання також додано два афідевіти ОСОБА_12, яка є юридичним помічником в юридичній фірмі Баррісон Худані Доріс ЛЛП, що представляє інтереси стягувача на території Канади. Зазначав, що відповідно до афідевіту ОСОБА_12 від 11 січня 2023 року у справі №FS-19-00 остання повідомила про те, що вручила Сему Заславськи , офіційному представнику боржника на території Канади, форму 14 Повідомлення про клопотання від 11 січня 2023 року та форму 14А Афідевіт ОСОБА_1 від 11 січня 2023 року. Ці документи були вручені представнику боржника в Канаді електронною поштою, про що свідчить сам електронний лист від 11 січня 2023 року, адресований її канадському адвокатові, та повідомлення про доставку такого електронного листа адресату того ж дня, які додані до афідевіта Пані ОСОБА_12. Вказував, що відповідно до афідевіту ОСОБА_12 від 14 лютого 2023 року у справі №FS-19-00 остання відповідності до положень місцевого законодавства повідомила та вручила 14 лютого 2023 року Сему Заславськи, офіційному представнику боржника на території Канади, наступні судові документи: затвердження від 16 січня 2023 року, остаточний Наказ від 16 січня 2023 року, затвердження (щодо судових витрат) від 16 січня 2023 року, остаточний Наказ (щодо судових витрат) від 16 січня 2023 року. Ці документи були вручені представнику боржника в Канаді електронною поштою, про що свідчить сам електронний лист від 14 лютого 2023 року, адресований її канадському адвокатові, та повідомлення про доставку такого електронного листа адресату того ж дня, які додані до афідевіта Пані ОСОБА_12.

Заперечуючи проти клопотання, представник боржника посилалася на те, що в матеріалах клопотання відсутні документи/судове повідомлення ОСОБА_3 про час і місце розгляду справи в суді Канади; відсутнє підтвердження того, що відповідач в належному порядку відповідно до законодавства Канади його отримала та була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Вказувала, що посилання заявника на те, що ОСОБА_3 була повідомленою шляхом направлення представником ОСОБА_1 на адресу електронної пошти адвоката Сема Заславського, не є належним повідомленням ОСОБА_3 , оскільки ще з 2022 року вказаний адвокат не представляє інтереси ОСОБА_3 , договори про надання ним правової допомоги ОСОБА_3 в даній справі відсутні, а сама ОСОБА_3 на той час вже давно з дитиною проживала в Україні та жодних повідомлень про засідання не отримувала, як і не отримувала судових документів, не була обізнана про існування даної справи.

У постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі №638/1720/20 зазначено, що під «повідомленням про процес» слід розуміти саме сповіщення судом сторін про місце та час розгляду справи, що свідчитиме про ефективне забезпечення сторін «правом на суд».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина третя статті 12, частини перша, п'ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до афідевіту ОСОБА_12 від 11 січня 2023 року у справі №FS-19-00 остання повідомила про те, що вона 11 січня 2023 року о 22:45 вручила А.Сему Заславськи з фірми А.Заславськи, Професійна Корпорація, адвокатам відповідача, ОСОБА_3 наступний(і) документ(и) у цій справі: Форма 14 Повідомлення про клопотання; Форма 14А Афідевіт ОСОБА_1 . Документ вручено за допомогою електронної пошти.

Згідно афідевіту ОСОБА_12 від 14 лютого 2023 року у справі №FS-19-00 остання повідомила, що вона 14 лютого 2023 року о 15.36 вручила А.Сему Заславськи з фірми А.Заславськи, Професійна Корпорація, адвокатам Відповідача, ОСОБА_3 наступний(і) документ(и) у цій справі: затвердження; Остаточний Наказ; Затвердження (щодо судових витрат); Остаточний Наказ (щодо судових витрат)…. Документ вручено через електронну пошту.

З ухвали Вищого суду правосуддя Онтаріо від 17 листопада 2022 року, вбачається, що від імені відповідачки з`явився офіційний законний представник і повідомив про те, що він не підтримував зв`язку з відповідачкою протягом декількох тижнів і не має інструкцій. Відповідачка виїхала з Канади з донькою сторін та в`їхала в Україну у липні 2022 року.

Згідно відповіді від 21 листопада 2023 року адвоката А. Сем Заславський, який ліцензований на здійснення діяльності у провінції Онтаріо, на запит адвоката Слівченко Ю.В. , адвокат А. Сем Заславський підтвердив, що він був представником ОСОБА_3 з 25 серпня 2020 року по липень 2022 року. Правовідносини між ним та клієнтом були визначені договором про надання правової допомоги від 25 серпня 2020 року, яким кінцевий термін дії не був визначений, однак адвокати можуть представляти клієнта виключно у випадку отримання інструкцій від клієнта. У разі припинення комунікації між адвокатом та клієнтом або за відсутності інструкцій від клієнта адвокат не може продовжувати надавати представницькі послуги.

Як вбачається з довідки Відділу освіти Трускавецької міської ради ДНЗ від 14 грудня 2022 року ОСОБА_5 , починаючи з 25 серпня 2022 року відвідує ДНЗ №6 «Теремок».

Відповідно до копії Інформаційної довідки про психологічно-діагностичні консультації з ОСОБА_5 від 22 грудня 2022 року №148, 05 грудня 2022 року до психолога, канд..психол.наук ОСОБА_20 звернулась ОСОБА_3 з проханням надати інформаційну довідку про психоемоційний стан і відношення її доньки ОСОБА_5 до неї і до батька дитини ОСОБА_1 у зв`язку з нестабільною сімейною ситуацією.

Вказані документи підтверджують перебування ОСОБА_3 та дитини на території України на день ухвалення судового наказу Вищого суду правосуддя Онтаріо у справі №FS-19-00 від 16 січня 2023 року.

При цьому, будь-яких доказів як направлення, так і отримання ОСОБА_3 повідомлення про розгляд 16 січня 2023 року справи №FS-19-00 матеріали даної справи не містять.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснила, що ОСОБА_3 не була належним чином повідомлена про судовий розгляд справи, за результатами якого був виданий наказ Вищого суду правосуддя Онтаріо у справі №FS-19-00 від 16 січня 2023 року. Вказувала на те, що ОСОБА_3 не просто не отримувала повідомлення від суду про розгляд справи №FS-19-00, а таке повідомлення взагалі не направлялося боржнику. Зазначала, що направлення повідомлення колишньому адвокату, позбавило можливості ОСОБА_3 належним чином відстоювати свої права у справі №FS-19-00.

Встановивши, що матеріали даної справи не містять доказів належного як направлення, так і отримання ОСОБА_3 повідомлення про розгляд справи №FS-19-00 Вищим судом правосуддя Онтаріо, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання в Україні судового наказу Вищого суду правосуддя Онтаріо від 16 січня 2023 року відповідно до п.2 ч.2 ст.468 ЦПК України.

Доводисторони заявника про належне повідомлення боржника при ухвалені наказу від 16 січня 2023 року по справі №FS-19-00 спростовується вищевикладеним та не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Посилання сторони заявника на наказ Вищого суду правосуддя Онтаріо від 21 грудня 2023 року у справі №FS-19-00 та те, що в цьому наказі суд підтвердив, що пан А. Сем Заславськи був адвокатом ОСОБА_3 у справі №FS-19-00 з 25 серпня 2020 року по 21 грудня 2023 року не свідчить про те, що безпосередньо ОСОБА_3 була обізнана про судовий розгляд призначений на 16 січня 2023 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і на законність постановленої ухвали не впливають.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: