Справа № 676/7950/25
Номер провадження 2-з/676/55/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Пилипенко І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки за кадастровим номером :13:002:0366, зазначена земельна ділянка розташована за адресою АДРЕСА_1 та належить позивачу на праві приватної власності. На вказаній земельній ділянці розташоване приміщення магазин промислових товарів, загальною площею 137,1 кв.м. Дана земельна ділянка безпосередньо межує із земельною ділянкою за кадастровим номером :13:002:0091, що належить на праві власності ОСОБА_2 , а також із зальною ділянкою за кадастровим номером :13:002:0360 власником якої є ОСОБА_3 . Зазначені земельні ділянки є суміжними, тобто такими, що мають спільну межу із земельною ділянкою позивача. Саме на цих ділянках, які належать на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 здійснюється нове будівництво торгово-офісних приміщень. Будівництво ведеться відповідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт з незначними наслідками за реєстраційним номером СДЕССБ: ХМ09; здійснюється із грубим порушенням державних будівельних норм, а саме виконання будівельних робіт впритул до приміщення, що належить позивачу на праві приватної власності, а також з іншого боку впритул до існуючого газопроводу. Під час огляду працівниками відділу Державного архітектурно-будівельного контролю встановлено, що замовники будівництва ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виконують будівельні роботи з улаштування залізобетонного фундаменту під торгово офісні приміщення впритул до будівлі позивача без дотримання мінімальної відстані 6 метрів, передбаченої відповідними містобудівними умовами та обмеженнями. Таким чином, замовниками будівництва було самовільно розпочато виконання будівельних робі із грубим порушенням державних будівельних норм, містобудівних умов та обмежень, а також без дотримання вимог щодо безпечної експлуатації інженерних мереж.

Просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконання будівельних робіт ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та будь-яким іншими особами торгово-офісних приміщень по АДРЕСА_2 (за реєстраційним номером проектної документації в Реєстрі будівельної діяльності PD01:038-5573-2811-5617).

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечено, зокрема: забороною вчиняти певні дії.

За змістом ч. 3 ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 19 листопада 2020 року у справі №334/6521/19.

Наведені вище підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям норм цивільно-процесуального законодавства при формальному дотриманні їх вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження №14-88цс20) зазначено, що "умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача".

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі №910/1200/20.

Судом встановлено, що предметом вищевказаного позову, тобто матеріально-правова вимога, з якою буде звертатися в майбутньому ОСОБА_1 як вбачається із його заяви є скасування дозвільного документу, а саме повідомлення про початок будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками.

Отже, заявник ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовними вимогами немайнового характеру про скасування дозволу на початок виконання будівельних робіт, і в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З матеріалів поданої заяви про забезпечення позову слідує, що земельна ділянки з кадастровим номером :13:002:0360 належить на праві власності ОСОБА_3 , земельна ділянка з кадастровим номером :13:002:0091, належить на праві власності ОСОБА_2 , і на цій ділянці, здійснюється нове будівництво торгово-офісних приміщень. Зазначені земельні ділянки мають спільну межу із земельною ділянкою позивача ОСОБА_1 .

На підставі дозвільного документу, а саме повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками з нового будівництва торгово-офісного приміщення на АДРЕСА_2 , реєстраційний номер в ЄДЕССБ: ХМ09, ОСОБА_2 розпочаті будівельні роботи з будівництва торгово-офісного приміщення на земельній ділянці площею 0.0129 га, кадастровий номер якої :13:002:0091.

Як вбачається із поданої заяви про забезпечення позову, заявник ОСОБА_1 просить зупинити виконання будівельних робіт торгово-офісного приміщення, розташованого по АДРЕСА_2 .

Суд звертає увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі №914/970/18, від 10 листопада 2020 року у справі №910/1200/20).

Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку, що вид забезпечення позову у вигляді зупинення виконання усіх будівельних робіт ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та будь-яким іншими особами на земельній ділянці, належній ОСОБА_2 на праві власності на підставі чинних дозвільних документів не є належним способом забезпечення позову у даній справі і суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, оскільки в цьому разі фактично надається оцінка відповідності дозвільної документації намірам будівництва, що є предметом розгляду справи по суті, а не на стадії забезпечення позову.

Окрім того, перевірка ж доводів заявника на стадії забезпечення позову, зокрема, щодо порушення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 будівельних норм та стандартів пов`язується з вирішенням наперед позовних вимог по суті спору, що суперечить принципам цивільного судочинства.

Таким чином, суд зазначає, що задоволення запропонованих вище заявником заходів забезпечення позову фактично вирішує спір по суті, що суперечить меті застосування таких заходів.

З огляду на викладене, суддя не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.О. Пилипенко