П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 жовтня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Іванов А.П., в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», Товариства з обмеженою відповідальністю «Моекотаксі» про стягнення страхового відшкодування

встановив:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТДВ «СК «Альфа-Гарант», ТОВ «Моекотаксі» про стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивує тим, що 30.11.2020, близько 21 год. 20 хв. на вул. Баб`яка в м. Ужгороді водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Renault Zoe», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві довгострокової оренди (до 2024 року, право користування, право розпорядження, право управління майном) відповідачу ТОВ «МОЕКОТАКСІ»), що є зареєстрованим в м. Ужгороді, та порушивши ПДР не надала перевагу в русі водію-позивачу ОСОБА_1 внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок ДТП автомобіль позивача ОСОБА_1 «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 отримав значні механічні пошкодження

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 08 лютого 2021 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.03.2023 постанову Ужгородського міськрайонного суду від 08.02.2021 залишено без змін.

Полісом №201187886 ТОВ «МОЕКОТАКСІ» було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля «RENAULT ZOE» державний номер НОМЕР_1 в страховій компаній ТДВ «СК «АЛЬФА ГАРАНТ». Водій ОСОБА_2 після ДТП протягом доби повідомила страхувальника про факт ДТП та настання страхового випадку. Представник відповідача ТДВ «СК «Альфа Гарант» письмово підтвердив факт страхування транспортного засобу та повідомлення водія ОСОБА_2 про настання страхового випадку.

Про факт страхування транспортного засобу, що належить ТОВ «Моекотаксі», ОСОБА_1 стало відомо в процесі розгляду поданого ним цивільного позову до Ужгородського міськрайонного суду. 27 вересня 2023 року Ужгородський міськрайонний суд своїм рішенням відмовив позивачу ОСОБА_1 у задоволенні позову, та зазначив, що відшкодування спричиненої матеріальної коди в результаті ДТП лежить на страхувальнику транспортного засобу.

Зазначає, що наявність вини у вчиненні ДТП водієм ОСОБА_2 встановлена і доведена в судовому порядку. Наявність спричиненої матеріальної шкоди в вигляді механічних пошкоджень автомашини позивача підтверджується, матеріалами справи про адміністративне правопорушення, постановою суду, фото доказами з місця ДТП, об`єм шкоди (ремонтно-відновлювальні роботи) спричиненої позивачу відповідачем встановлено суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Автоцентр-Ужгород» в сумі 27 742,50 грн., 700 гривень оплата ОСОБА_1 за проведення оцінки ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженої в ДТП його автомашини «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_2 , 3 000 гривень втрата товарної цінності транспортного засобу, що належить позивачу ОСОБА_1 , 4 000 грн. витрати позивача на правову допомогу в вирішенні даного спору.

Загальна сума матеріальної шкоди спричиненої позивачу ОСОБА_1 складає 35 442,50 грн.

Також зазначає, що ОСОБА_1 являється учасником бойових дій (АТО), в результаті проходження служби має захворювання на ґрунті стресів під час боїв. В зв`язку з ДТП вимушений був передати власну автомашину для проведення ремонтно-відновлювальних робіт і не міг належно організувати допомогу хворому батьку ОСОБА_3 . Таким чином в результаті ДТП ОСОБА_1 переносив моральні страждання, безсоння, приниження його честі і гідності, ділової репутації, як громадянина втрата можливості повноцінно працювати та забезпечувати себе матеріально, тобто йому спричинена і моральна шкода, що підлягає відшкодуванню згідно вимог ст. 23 ЦК України. Сума шкоди 10 000 гривень.

Позивач звертався до ТОВ «Моекотаксі» з пропозицією врегулювання спору в досудовому порядку, однак отримав негативну відповідь.

З огляду на викладене просив суд стягнути з відповідача ТДВ «СК «АЛЬФА ГАРАНТ» на користь позивача ОСОБА_1 суму спричиненої йому матеріальної шкоди в сумі 35 442,50 грн. Стягнути з відповідача ТОВ «МОЕКОТАКСІ» на користь позивача ОСОБА_1 суму спричиненої йому моральної шкоди в сумі 10 000,00 гривень.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 26 442,50 грн. та витрати на правову допомогу 3 720 грн.

Стягнуто з ТОВ «Моекотаксі» на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 2 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 280 грн.

Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь держави судовий збір в розмірі 998,45 грн.

Стягнуто з ТОВ «Моекотаксі» на користь держави судовий збір в розмірі 75,15 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням ТДВ «СК «Альфа-Гарант» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» у повному обсязі.

Рішення суду вважає незаконним та необґрунтованим, оскільки судом прийнято до уваги неналежні докази, надано неправильну оцінку по справі та невірно застосовано норми матеріального права.

Вказує, що позивач не звернувся до страховика протягом 30 днів з дня настання ДТП з вимогою про отримання страхового відшкодування.

ОСОБА_1 пропустив річний строк для подання заяви про страхове відшкодування, а тому втратив право на отримання страхової виплати.

Крім цього, позивач звертався в рамках справи №308/3137/21 до ОСОБА_2 та ТОВ «Моекотаксі», однак ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було залучено до розгляду даного спору тільки 10.04.2023 як третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача.

З даним позовом до ТДВ «СК «Альфа-Страхування» позивач звернувся у грудні 2023 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Наголошує, що позивач не повідомив страховика про ДТП, про місцезнаходження пошкодженого ТЗ, не надав автомобіль для огляду, не зберіг автомобіль у такому стані допоки експерт не здійснив оцінку пошкоджень.

У товариства не було правових підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки саме бездіяльність позивача призвела до відмови у виплаті страхового відшкодування.

З витратами на правову допомогу не погоджується, оскільки вважає, що не порушував права позивача.

У дане судове засідання з`явився адвокат Понзель В.Й., який діє в інтересах ОСОБА_1 , який просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач ОСОБА_4 повідомлений шляхом надіслання йому судової повістки поштовими засобами зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення від 30.06.2025.

Відповідач ТОВ «Моекотаксі» повідомлений також шляхом надіслання йому судової повістки поштовими засобами зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення від 04.07.2025.

Відповідач ТДВ «СК «Альфа Гарант» повідомлені шляхом доставки електронної повістки в особистий кабінет підсистеми «Електронний суд», що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 24.06.2025 (а.с.125).

Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлено, що 30.11.2020 приблизно о 21 год. 21 хв., ОСОБА_2 , по вул. Баб`яка, 28 у м. Ужгород, керуючи транспортним засобом марки «Renault ZOE», номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнилась у безпечності маневру та допустила зіткнення з транспортним засобом марки «Skoda Oktavia», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим вчинила дії, передбачені ст. 124 КУпАП.

Згідно постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 лютого 2021 року ОСОБА_2 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.03.2023, постанова Ужгородського міськрайонного суду від 08.02.2021 залишена без змін.

03.12.2020 ОСОБА_2 звернулася до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про настання 30.11.2020 дорожньо-транспортної пригоди.

Власником транспортного засобу марки «Renault ZOE», д.н.з. НОМЕР_1 є ТОВ «МОЕКОТАКСІ».

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «МОЕКОТАКСІ» застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201187886.

Загальна вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Skoda Oktavia», номерний знак НОМЕР_2 склала 28 442,50 грн., що підтверджується: даними наряду замовлення №Ав-КЛ-527 від 03.12.2020 на загальну суму 27 742,50 грн., актом виконаних робіт Ав-КЛ-529 ТОВ «Автоцентр-Ужгород» від 03.12.2020 на суму 700 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2023 року у справі №308/3137/21 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТОВ «МОЕКОТАКСІ», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант», про стягнення сум матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок ДТП, відмовлено.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1. якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом.

У доводах апеляційної скарги ТДВ «СК «Альфа-Гарант» зазначає, що позивач не звертався до страховика, тобто до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. ОСОБА_1 при цьому пропустив річний строк для подання заяви про страхове відшкодування, а тому втратив право на отримання страхової виплати.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими доводами апеляційної скарги з огляду на наступне.

Дані правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинній на момент вчинення ДТП, тобто в редакції від 01.07.2020, оскільки дорожньо-транспортна пригода настала 30.11.2020.

Відповідно до п. 33.1.4. вищезгаданого Закону (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п. 35.1. статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З моменту настання страхового випадку, тобто з моменту ДТП, у особи є три дні для повідомлення страховика про настання такого випадку, а також для надання відомостей про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Для отримання страхового відшкодування у потерпілого є 30 днів з моменту подання повідомлення про ДТП для подання заяви про страхове відшкодування.

Згідно положень п. 37.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто, право на отримання страхового відшкодування не є безумовним, а пов`язується з повідомленням страховика про настання страхового випадку та з поданням заяви про отримання страхового відшкодування. При чому, зазначений у вищезгаданому пункті строк є присічним та поновленню не підлягає. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №753/5293/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що 30.11.2020 стався страховий випадок.

Полісом №201187886 ТОВ «МОЕКОТАКСІ» було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля «RENAULT ZOE» державний номер НОМЕР_1 в страховій компаній ТДВ «СК «Альфа Гарант». Водій ОСОБА_2 після ДТП протягом доби повідомила страхувальника про факт ДТП та настання страхового випадку.

ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Альфа Гарант» із заявою про здійснення страхової виплати не звертався. В матеріалах справи відсутні докази зворотного, а тому слід констатувати, що позивач пропустив строк для звернення з відповідною заявою до страховика, такий є присічним та поновленню не підлягає, а тому це є підставою для відмови у здійсненні страхової виплати.

Крім цього, позивач звертався до ОСОБА_5 у березні 2021 року з позовом про стягнення сум матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок ДТП у межах цивільної справи №308/3137/21.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 17.06.2025 витребувано матеріали цивільної справи №308/3137/21.

З матеріалів цивільної справи №308/3137/21, вбачається, що 02.06.2021 адвокатом Машика В.В., який діяв в інтересах ОСОБА_6 , подано заяву про залучення третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.04.2023 у справі №308/3137/21 вищезгадане клопотання задоволено та залучено до участі в цій цивільній справі ТДВ «СК «Альфа-Гарант», як третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача.

В той же час, Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області здійснювався розгляд справи №308/12951/20 та постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 лютого 2021 року ОСОБА_2 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.03.2023 у справі №308/12951/20, постанова Ужгородського міськрайонного суду від 08.02.2021 залишена без змін.

З позовом до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» позивач звернувся тільки 29.12.2023, а враховуючи те, що страховий випадок настав 30.11.2020, то навіть у випадку повідомлення страховика позивачем про настання страхового випадку та подання відповідної заяви в строк, то позивачем також пропущений і загальний строк позовної давності, який встановлений ч. 1 ст. 257 ЦК України тривалістю в три роки.

Судом першої інстанції зроблено помилковий висновок щодо наявності підстав для стягнення з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 26 442,50 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 3 720 грн.

Таким чином, судом першої інстанції не враховано вищезазначеного, неналежним чином не досліджено всі обставини справи, які мають значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а тому рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2024 року в частині задоволених вимог до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» підлягає скасуванню та постановленню в цій частині нового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування та судових витрат.

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 12, 81, 141, 374, 376, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2024 року в частині задоволених вимог до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» скасувати та постановити у справі нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування та судових витрат.

Компенсувати Товариству з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судові витрати у розмірі 4 026,00 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: