КСправа № 168/834/25
Провадження № 2/168/385/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

розглянувши в селищі Стара Вижівка в залі суду у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дубечненської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, про визнання в порядку спадкування за законом права на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації права власності з отриманням витягу з Державного реєстру на земельні ділянки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання в порядку спадкування за законом права на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації права власності з отриманням витягу з Державного реєстру на земельні ділянки, а саме:

- земельну ділянку №1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку № НОМЕР_1 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,25 га., яка розташована біля присадибної ділянки по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилось спадкування на належне спадкодавцю нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право на земельну частку (пай) та інші права.

Крім того позивач вказує, що ОСОБА_2 , одержав та не реалізував своє право приватизації земельних ділянок, які передавались останньому для приватизації відповідно до рішення сесії Глухівської сільської ради Старовижівського району Волинської області №4/4 від 18.07.1995 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування», а саме:

- земельну ділянку № НОМЕР_2 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку № НОМЕР_1 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,25 га., адреса - біля присадибної ділянки в АДРЕСА_2 .

Зазначає, що спадкоємцями майна усіх прав, які належали ОСОБА_2 були спочатку його дружина, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем усіх права є позивач, син спадкодавця.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 заводилась 27.09.2022 року приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Бабич Н.Г.

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 13.03.2025 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 бажає завершити приватизацію усіх земельних ділянок, які надавались ОСОБА_2 та одержати правовстановлюючі документи на своє ім`я.

Вказує, що обставина смерті спадкодавців стала причиною не отримання спадкоємцем правовстановлюючих документів на землю, а отже унеможливлює спадкування земельних ділянок шляхом подачі відповідних документів нотаріусу.

Також позивач зазначає, що звернувся до Дубечненської сільської ради з питання завершення процедури приватизації. На що листом сільською радою відмовлено, в зв`язку з відсутністю порядку завершення процедури приватизації земельних ділянок спадкоємцями після смерті спадкодавців шляхом подачі заяв до органів місцевого самоврядування.

За таких обставин ОСОБА_1 просить визнати за ним право в порядку спадкування за законом на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації права власності з отриманням витягу з Державного реєстру на вищевказані земельні ділянки.

Позивач в підготовче засідання не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності і без участі позивача, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Дубечненської сільської ради подав заяву, в якій вказує, що не заперечує проти вирішення справи на користь позивача за умови достатніх правових підстав та просить справу розглядати за відсутності представника сільської ради.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головного управління Держгеокадастру у Волинській області в підготовче засідання не з`явився, подав клопотання, в якому у зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні не заперечує щодо розгляду справи без його участі та залишає питання щодо врегулювання спору на розсуд суду. Вказана заява розцінюється судом як визнання позову.

Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, спадкової справи № 69/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За змістом ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1216 ЦК України, входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

- цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

- свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно з ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абз. 2 п. 1розділу X "Перехідні положення" ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок»(втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16.09.2008 року № 509-VІ).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч.3 ст.116 ЗК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_2 (а.с.12). Був зареєстрований та постійно проживав по АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_3 , сином ОСОБА_4 , невісткою ОСОБА_5 та онуком ОСОБА_1 . При житті ОСОБА_2 заповіту не складав. Після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_3 шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Але, не оформивши своїх спадкових прав, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла своєму сину ОСОБА_4 земельні частки (паї) (а.с. 11). Заповіт ОСОБА_3 не змінено та не скасовано. Спадщину прийняв син спадкодавиці ОСОБА_4 , однак за життя спадкових прав не оформив, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12-17, 19, 44-49).

Із матеріалів спадкової справи №69/2022, заведеної після смерті ОСОБА_4 встановлено, що позивач прийняв спадщину як спадкоємець І черги за законом, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в матеріалах справи наявна заява позивача про прийняття спадщини (а.с. 56).

Дружина спадкодавця - ОСОБА_5 відмовилась від прийняття спадщини (а.с. 50 - зворот).

Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 судом не встановлено.

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 13.03.2025 року за позивачем визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 23-24).

Позивач зареєстрував своє право власності на даний об`єкт нерухомого майна у відповідному реєстрі (а.с. 28).

Крім того з наявних у матеріалах справи письмових доказів, встановлено, що ОСОБА_2 , одержав право приватизації земельних ділянок, які передавались останньому для приватизації відповідно до рішення сесії Глухівської сільської ради Старовижівського району Волинської області №4/4 від 18.07.1995 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування», а саме: земельна ділянка № НОМЕР_2 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянку № НОМЕР_1 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,25 га., адреса - біля присадибної ділянки в АДРЕСА_1 (а.с. 28, 30-32).

Дубечненською сільською радою листом адвокату ОСОБА_6 повідомлено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Рекомендовано звернутися із заявою після закінчення воєнного стану або ж вирішувати питання в судовому порядку (а.с. 27-28).

Враховуючи наведені обставини, а також те, що спадкодавець за життя не завершив процедуру приватизації зазначених вище земельних ділянок відповідно до чинного законодавства, дана обставина стала причиною не отримання ним правовстановлюючих документів на землю, що унеможливлює спадкування позивачем земельних ділянок, а тому право на завершення приватизації підлягає спадкуванню спадкоємцем після його смерті, що цілком відповідає зазначеним вище нормам матеріального права, які регулюють дані правовідносини.

Таким чином враховуючи наведене, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 11, 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1268, 1269 ЦК України, п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, ст.ст. 200, 206, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на завершення приватизації, здійснення державної реєстрації права власності з отриманням Витягу з Державного реєстру речових прав на земельну ділянку на наступні земельні ділянки, які передавались ОСОБА_2 , жителю с. Текля Старовижівського району Волинської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до рішення сесії Глухівської сільської ради Старовижівського району Волинської області №4/4 від 18.07.1995 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування», а саме:

- земельну ділянку №1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку № НОМЕР_1 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,25 га., адреса - біля присадибної ділянки в АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивача: ОСОБА_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Дубечненська сільська рада, адреса місця знаходження: вул. Незалежності, 20, с.Дубечне, Ковельський район, Волинська область, код за .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, адреса місця знаходження: вул. Винниченка, 67, м. Луцьк, Волинська область, код в .

Повне судове рішення складене 09.10.2025 року.

Суддя О. Й. Хаврона