Справа № 663/2036/16-ц
провадження № 2-п/650/36/25
УХВАЛА

іменем України

16 жовтня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сікори О.О.,

за участю секретаря Завістовської Л.А.,

представника заявника Дементьєва В.Ф.,

представника ПАТ Акціонерного банку «Укргазбанк» - Грицишиної І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Олександрівка заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В провадженні Скадовського районного суду Херсонської області перебувала вказана цивільна справа у якій ухвалено заочне рішення.

23 липня 2025 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, в обґрунтування якої зазначила такі доводи та обґрунтування.

28 листопада 2016 року Скадовський районний суд Херсонської області ухвалив заочне рішення у цивільній справі № 663/2036/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заявниця вважає, що зазначене заочне рішення ухвалене з істотними порушеннями норм процесуального та матеріального права, без належного повідомлення відповідачів про дату, час та місце судового засідання, що позбавило їх можливості реалізувати право на судовий захист.

Судом першої інстанції не було дотримано вимог статей 128, 130, 280 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідач 2 - ОСОБА_4 - не отримувала ухвалу про відкриття провадження у справі, не була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, а також не мала можливості подати заперечення проти позову. В матеріалах справи відсутні належні докази отримання нею судових повісток. Повідомлення, направлені поштою, поверталися з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що не може вважатися належним доказом повідомлення особи відповідно до практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.

Крім того, суд першої інстанції, ухвалюючи заочне рішення, не врахував, що позивач уже реалізував своє право на стягнення заборгованості за цим самим кредитним договором раніше, рішенням від 14 травня 2012 року, яке набрало законної сили. Таким чином, позовні вимоги були заявлені повторно щодо тієї самої заборгованості, що суперечить положенням статті 61 ЦПК України та принципу правової визначеності.

Також у матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення відповідачам досудової вимоги Банку про дострокове повернення кредиту, що є обов`язковою умовою відповідно до умов кредитного договору. Позивач не надав підтверджень факту направлення або отримання відповідачами таких вимог.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно розглянув справу за відсутності відповідача, порушивши його право на участь у судовому процесі та принципи змагальності, рівності сторін і справедливого судового розгляду, гарантовані статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (справи Mirovni Institut v. Slovenia, Заводнік проти Словенії, Мінаєв та інші проти України) неодноразово зазначав, що право на участь у судовому розгляді є фундаментальним елементом права на справедливий суд, а відсутність належного повідомлення сторони про слухання справи є порушенням статті 6 Конвенції.

З урахуванням наведеного, заочне рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 28 листопада 2016 року є незаконним і підлягає скасуванню з призначенням справи до нового розгляду за правилами загального позовного провадження із забезпеченням участі всіх сторін.

У письмових запереченнях поданих 09 вересня 2025 року представник відповідача заперечив проти доводів заяви ОСОБА_4 , вважаючи, що наведені нею обставини не підтверджуються матеріалами справи та не можуть бути підставами для скасування заочного рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 28 листопада 2016 року.

Зокрема, зазначено, що під час первісного розгляду справи відповідачі були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи та ухвалою суду від 07 квітня 2017 року, якою раніше вже було відмовлено у задоволенні заяви про перегляд цього ж рішення. Факт належного повідомлення відповідачів про розгляд справи встановлений судом і не підлягає повторному доказуванню між тими самими сторонами.

Також представник позивача звернув увагу, що заочне рішення від 28 листопада 2016 року було ухвалене на підставі достатніх доказів, досліджених судом першої інстанції, а доводи відповідачки не спростовують їх достовірності та не містять жодних нових даних, які могли би мати істотне значення для правильного вирішення спору.

Відповідачка не надала суду доказів, що підтверджують поважність причин її неявки у судові засідання або неможливість подання відзиву на позовну заяву. Водночас ухвалою суду від 07 квітня 2017 року вже було встановлено, що причини неявки сторін у судові засідання не є поважними.

Представник позивача наголосив, що доводи про нібито відсутність досудової вимоги Банку або повторність стягнення не мають правового значення у межах цього провадження, оскільки зазначені обставини вже були предметом оцінки суду під час розгляду справи у 2016 році, а матеріали справи містять усі необхідні документи, що підтверджують правомірність вимог банку.

Крім того, позивач зазначив, що сама відповідачка протягом попередніх років неодноразово зверталася до суду з процесуальними заявами щодо цього ж заочного рішення, зокрема у 2017, 2023 та 2024 роках, що підтверджує її обізнаність про наявність судового рішення та спростовує посилання на його несвоєчасне отримання.

Окремо представник позивача наголосив, що заява ОСОБА_4 від 09 липня 2025 року є повторним зверненням з тотожними вимогами про перегляд того самого заочного рішення, що вже було предметом розгляду суду у 2017 році.

Судом першої інстанції ухвалою від 07 квітня 2017 року було відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 28 листопада 2016 року.

Таким чином, питання правомірності ухвалення заочного рішення вже отримало належну процесуальну оцінку, і його повторний розгляд законом не передбачений.

Відповідно до статей 126, 284 та 288 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи втрачає право на вчинення процесуальної дії після закінчення встановленого строку, а повторне подання заяви про перегляд заочного рішення без нових обставин є недопустимим.

Принцип res judicata (остаточності судового рішення) є складовою принципу верховенства права і передбачає, що жодна зі сторін не може домагатися повторного розгляду справи лише з метою отримання нового рішення. Цей принцип неодноразово підтверджувався практикою Європейського суду з прав людини у справах «Брумареску проти Румунії», «Устименко проти України», «Пономарьов проти України», де наголошувалося, що перегляд остаточного рішення без наявності істотних і непереборних підстав є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, представник позивача вважає, що подана заява від 09 липня 2025 року є процесуально неприпустимою, не містить нових доказів або обставин, які не були відомі заявниці раніше, і подана після закінчення строків, установлених законом, а тому підлягає залишенню без розгляду.

На судовому засіданні представник відповідача Дементьєв В.Ф. пояснив, що що подання заяви про перегляд заочного рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 28 листопада 2016 року зумовлене тим, що відповідачка ОСОБА_4 фактично не була повідомлена про розгляд справи у 2016 році, не отримувала ухвалу про відкриття провадження, не знала про дату, час і місце судового засідання, у зв`язку з чим не мала можливості подати відзив на позовну заяву та реалізувати своє право на судовий захист.

Він зазначив, що заочне рішення ухвалено без участі відповідачів, у зв`язку з чим сторона не мала можливості висловити свої заперечення проти позову та надати докази, які могли мати істотне значення для правильного вирішення справи.

На думку представника, під час розгляду справи були порушені вимоги статей 128, 130, 224 та 280 ЦПК України, а також гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які забезпечують право на справедливий судовий розгляд і змагальність сторін.

Крім того, ОСОБА_5 наголосив, що позивачем було повторно заявлено вимоги про стягнення тієї самої заборгованості, яка вже була предметом судового розгляду у справі № 2119/2-198/2011, за результатами якої рішенням від 14 травня 2012 року суд уже звернув стягнення на предмет іпотеки та задовольнив вимоги банку.

Таким чином, на переконання представника, заочним рішенням від 28 листопада 2016 року фактично допущено подвійне стягнення з відповідачів однієї й тієї самої заборгованості, що суперечить положенням статті 61 ЦПК України і принципу правової визначеності.

Також він зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачці досудової вимоги банку про дострокове повернення кредиту, передбаченої умовами кредитного договору. Відсутність такої вимоги, на думку представника, свідчить про передчасність заявлення позову.

З урахуванням викладеного, представник відповідача просив суд поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 28 листопада 2016 року та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження із забезпеченням участі всіх сторін.

На судовому засіданні представник позивача Грицишина І.О. суду пояснила, що підтримує заперечення, подані 09 вересня 2025 року, та просить суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення. Зазначила, що наведені заявницею доводи повторюють аргументи, які вже розглядалися судом під час попередніх звернень у 2017, 2023 та 2024 роках, і не містять жодних нових або істотних обставин, які могли б бути підставами для перегляду заочного рішення. Підкреслила, що судом уже встановлено факт належного повідомлення відповідачів про розгляд справи, а отже, підстав для поновлення строку на подання заяви та скасування заочного рішення не існує. Крім того, заочне рішення ухвалено на підставі належних та допустимих доказів, досліджених судом у повному обсязі, тому підстави для його перегляду відсутні. Просила залишити заяву без задоволення.

На судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, від нього не надійшло клопотання про відкладення судового засідання або про розгляд заяви за його відсутності.

Відповідно до частини першої статті 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на вказані положення цивільного процесуального закону, а також враховуючи наявну в справі письмово викладену позицію представника позивача з приводу питання, яке підлягає вирішенню, суд ухвалив розглянути заяву про перегляд заочного рішення за наявними у справі матеріалами без участі представника позивача і іншого відповідача.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, вивчивши матеріали цивільної справи та проаналізувавши доводи представника позивача, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до статті 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Головуючий відкриває судове засідання і з`ясовує, хто з учасників справи з`явився, встановлює їх особу, перевіряє повноваження представників, після чого повідомляє зміст заяви і з`ясовує думку сторін та інших учасників справи щодо вимог про перегляд заочного рішення. У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Аналіз наведених положень процесуального закону свідчить, що законодавець передбачив лише один процесуальний механізм перегляду заочного рішення судом, який його ухвалив, - шляхом подання відповідачем відповідної письмової заяви. У разі розгляду такої заяви та ухвалення судом рішення про відмову в її задоволенні, право на повторне звернення з ідентичною заявою законом не передбачено. Після відмови у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відповідач може реалізувати своє право на судовий захист виключно шляхом апеляційного оскарження заочного рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

З матеріалів справи, пояснень представника позивача та відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановлено, що 07 квітня 2017 року Скадовським районним судом Херсонської області було розглянуто подану представником відповідачки, адвокатом Блонським Д.М., заяву про перегляд заочного рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 28 листопада 2016 року у справі № 663/2036/16-ц.

За результатами розгляду зазначеної заяви суд постановив ухвалу, якою відмовив у її задоволенні, дійшовши висновку, що відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, причини її неявки не є поважними, а доводи, наведені в заяві, не містять обставин, які могли б мати істотне значення для правильного вирішення справи чи бути підставою для скасування заочного рішення.

Отже, питання про перегляд заочного рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 28 листопада 2016 року вже було предметом судового розгляду, а заява відповідачки з цього приводу вирішена судом по суті шляхом постановлення ухвали про відмову в її задоволенні, яка набрала законної сили 01 червня 2017 року.

Таким чином, заява про перегляд заочного рішення, подана повторно після її розгляду судом по суті, підлягає залишенню без розгляду як така, що подана з порушенням установленого процесуального порядку.

Судом також встановлено, що представником відповідача ОСОБА_5 подано клопотання про витребування від адвоката Блонського Дениса Миколайовича документів та відомостей, які підтверджують його повноваження представляти інтереси ОСОБА_4 під час подання у 2016 році заяви про перегляд заочного рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 28 листопада 2016 року.

Оцінюючи наведене клопотання, суд зазначає, що відповідно до статей 12, 76, 81, 84 та 95 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати докази, витребовувати їх у випадках, коли самостійно отримати такі докази неможливо, та доводити обставини, на які вони посилаються. Разом з тим, документи, що підтверджують повноваження представника у судовому процесі, не є доказами у розумінні статті 76 ЦПК України, оскільки вони не підтверджують чи не спростовують фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору по суті.

Відповідно до статті 62 ЦПК України, повноваження представника у справі перевіряються самим судом при його допуску до участі у процесі. Саме суд, який розглядав справу, здійснює перевірку наявності належних документів, що підтверджують представництво, а не інші учасники справи чи інший суд під час подальших проваджень. Отже, витребування таких документів з метою перевірки їх достовірності представником сторони процесу не передбачено процесуальним законом.

За наведених підстав суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача Дементьєва В.Ф. про витребування від адвоката Блонського Д.М. документів, які підтверджують його повноваження, подано у спосіб, не передбачений Цивільним процесуальним кодексом України, та не підлягає розгляду по суті, у зв`язку з чим воно підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись наведеними вище положеннями ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 16 жовтня 2025 року.

Суддя: ________________ О.О. Сікора