Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2025 Справа №607/5249/25 Провадження №2/607/2365/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Двикалюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Скиби Віталія Михайловича до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Скиба В.М. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить: стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.11.2024 і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину в розмірі 51852,50 грн.

В обґрунтування вимог зазначено, що з 01.10.2018 сторони перебували у шлюбі, який рішенням суду від 25.05.2022 розірвано. У даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 в сторін народилась дочка ОСОБА_4 , яка проживає з позивачкою. На даний час відповідач кошти на утримання дитини сплачує у розмірі 2000 грн. щомісяця, який є недостатнім для повноцінного розвитку дитини. Крім того, дитина відвідує приватний освітній заклад, вартість послуг якого складає 8200 грн. щомісячно. Впродовж 2023 2024 років позивачем сплачено 103705 грн. додаткових витрат за освітні послуги для дитини, половина з яких становить 51852,50 грн. Відповідач працює неофіційно та має можливість сплачувати аліменти у більшому, ніж 2000 грн. щомісяця розмірі. З врахуванням необхідності забезпечення дитині належного рівня життя для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, рівність обов`язку батьків утримувати своїх дітей, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 25.03.2025 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У відзиві на позов представник відповідача адвокат Лопухович А.О. вказує на те, що ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, його доходи є періодичними і нестабільними. Загалом, він займається домашнім господарством та проживає за рахунок цього. Відповідач проживає разом з матір`ю, батьком та двома сестрами, нерухомого майна у власності не має. Щомісяця відповідач добровільно сплачує позивачу аліменти на утримання доньки в розмірі 2000 грн., що є більшим ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Просить врахувати, що у ОСОБА_2 наявні численні хронічні захворювання, які потребують систематичного стаціонарного та амбулаторного лікування, придбання медичних препаратів, проходження обстежень та консультацій лікарів, у тому числі приватних. Щодо витрат позивача на послуги приватного навчального закладу, слід зазначити, що позивач ОСОБА_1 самостійно, без попереднього погодження з відповідачем, не врахувавши його думки та матеріального становища, обрала навчальний заклад. Вказані витрати відповідач не вважає додатковими витратами на утримання дитини, оскільки вони не викликані особливими обставинами, такими як схильність дитини до науки, музики, спорту, купівля музичного інструменту, книг тощо. Відповідач погоджується навчати доньку самостійно, відводити на додаткові гуртки. За таких обставин, позов в частині стягнення аліментів відповідач визнає в розмірі 1/4 частки його доходу, а у задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини просить відмовити в повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача адвокат Скиба В.М. зазначає, що обставини викладені стороною відповідача у відзиві на позов, жодними доказами не підтверджені. Характер захворювань відповідача не впливає на загальний стан його здоров`я, працездатність та фінансове становище. Спроможність відповідача сплачувати 2000 грн. щомісяця та придбавати ліки, продукти харчування, проходити медичні обстеження, вказує на наявність у нього доходу та спростовує його доводи стосовно скрутного матеріального становища. Тому позивач позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Скиба В.М. в судове засідання 02.10.2025 не з`явились. Представник подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Лопухович А.О. в судове засідання 02.10.2025 не з`явились. Представник подала заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, щодо задоволення позовних вимог заперечила частково, з підстав викладених у відзиві на позов.

Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 11.30 год. 07.10.2025, в яке учасники справи не з`явились.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши докази по справі, суд встановив такі обставини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.10.2018, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.05.2022 у справі №607/1952/24 розірвано.

Рішення набрало законної сили 27.06.2022.

У даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане 05.07.2019.

Згідно з довідкою ТОВ «Янтар Сервіс» від 08.03.2023, витягом з реєстру Тернопільської територіальної громади №2023/005070971 від 06.07.2023, витягом з реєстру Тернопільської територіальної громади №2023/005071060 від 06.07.2023, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.07.2024 у справі №607/11936/23, яке набрало законної сили 13.09.2024, місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

01.10.2023 ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , уклали договір про надання освітніх послуг, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_5 зобов`язується надавати освітні послуги дошкільної освіти відповідно до вимог закону у визначений договором час, а ОСОБА_1 зобов`язується приймати послуги та вчасно оплачувати їх. Вартість послуг становить 8200 грн. за один місяць.

До позовної заяви долучені платіжні інструкції АТ КБ «ПриватБанк» про сплату ОСОБА_1 грошових коштів за відвідування навчання ОСОБА_3 , за період з листопада 2023 року по листопад 2024 року на загальну суму 103705 грн.

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями наданими ВОМІРМП УДМС України в Рівненській області № 5688/3019 від 21.03.2025, та витягом з реєстру Смизької територіальної громади № 2025/005125026 від 22.04.2025.

За вищевказаною адресою також зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (довідка Смизької селищної ради №232/11-19 від 22.04.2025).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.10.2024 у справі № 607/13441/23 визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 12/100 частин квартири АДРЕСА_3 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 6/100 частини квартири АДРЕСА_3 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 94/100 частини квартири АДРЕСА_3 . В порядку поділу майна подружжя припинено режим спільної сумісної власності та визнано право особистої приватної власності за ОСОБА_1 на транспортний засіб марки MINI ONE 1/6, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 . В порядку поділу майна подружжя припинено режим спільної сумісної власності та визнано право особистої приватної власності за ОСОБА_2 на транспортний засіб марки Volkswagen моделі Passat, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Рішення суду набрало законної сили 25.02.2025.

До відзиву на позов долучено медичні виписки, результати обстежень ОСОБА_2 за період з 2008 року по квітень 2025 року, відповідно до яких, у відповідача наявні ряд захворювань: тонзиліт (отоларингологічне захворювання), зоб (збільшення щитоподібної залози), реактивний панкреатит (запалення тканин підшлункової залози); остеохондроз (порушення в тканинах хребта) та ін.

Також долучено квитанції про купівлю медичних препаратів та оплату обстежень, оплату харчування, купівлю дитячого одягу.

З травня 2023 року по квітень 2025 року ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 в якості аліментів на дитину ОСОБА_3 загальну суму 51000 грн (за кількома виключеннями, розмір платежу щомісяця складав 2000 грн), що підтверджується наданими стороною відповідача платіжними інструкціями.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З огляду на викладене, зважаючи на вік платника аліментів, його майновий стан та стан здоров`я, вік дитини, відсутність інших утриманців, враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, часткове визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити вимогу про стягнення аліментів частково, а саме з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.03.2025 (день пред`явлення позову).

Щодо вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів за минулий період, а саме із 21.11.2024, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Тобто, стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим лише за умови, що особа, яка звертається із вимогою про стягнення аліментів, вживала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини, та надав докази на підтвердження зазначених обставин.

Однак, позивач не надала суду жодних доказів на підтвердження звернення до відповідача із вимогою про стягнення аліментів починаючи з 21.11.2024 та вжиття нею заходів щодо одержання аліментів, а також доказів про ухилення відповідача від сплати аліментів за попередній період, в саме з 21.11.2024.

Разом з цим матеріали справи містять докази добровільної сплати відповідачем на користь позивача грошових коштів з призначенням платежу «аліменти на дитину».

За вказаних обставин, суд дійшов до переконання про відсутність визначених законом підстав для стягнення із відповідача аліментів за минулий період починаючи з 21.11.2024, а тому вимоги позивачки у цій частині не підлягають до задоволення.

Щодо стягнення додаткових витрат на дитину.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Суд вважає, що позивач не довела наявності особливих обставин, які б свідчили про понесення додаткових витрат.

Вимоги позову про стягнення додаткових витрат в сумі 51852,50 грн., як оплату за відвідування приватного платного дошкільного навчального закладу, безпідставні, оскільки такі витрати не можуть вважатися розвитком особливих здібностей дитини і особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки їхнє понесення є добровільним волевиявленням одного з батьків, неузгодженим між позивачем і відповідачем, без доведеної необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постановах від 22.04.2022 у справі № 761/27222/20, від 09.09.2019 у справі №344/5315/18.

Тому, у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину суд відмовляє.

Згідно із ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із тим, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, а позов задоволений частково (на 75%), відповідно до положень статті 141 ЦПК України, із відповідача в дохід держави слід стягнути 908,40 гривень (75% від 1211,20 грн.) судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.03.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення складено та підписано 07.10.2025.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук