Провадження № 22-ц/801/2094/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 рокуСправа № 127/12634/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Копаничук С.Г., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 127/12634/25 за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язати вчинити дії щодо зняття (скасування) арештів з майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.07.2025, ухвалене у складі судді Романюк Л.Ф. в приміщенні суду в м. Вінниці, повний постанови складено 24.07.2025, -

в с т а н о в и в :

23.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (вх № 36197) до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Перший ВДВС у м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ)) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії щодо зняття (скасування) арештів з майна, в якому просив : (1) визнати протиправною бездіяльність Першого ВДВС у м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) щодо не скасування арештів майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладених у виконавчих провадженнях № 48684242 та 50099389; (2) зобов`язати Перший ВДВС у м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) вчинити дії щодо зняття (скасування) наступних арештів з майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 : арешт всього майна, накладений постановою від 14.09.2015 Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції (далі - Вишенського ВДВС ВМУЮ) у виконавчому провадженні 48684242, об`єкт обтяження все майно, реєстраційний номер запису про обтяження 11165109; арешт всього майна, накладений постановою від 9.02.2016 Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції (далі Центральний ВДВС ВМУЮ) у виконавчому провадженні 50099389, об`єкт обтяження все майно, реєстраційний номер запису про обтяження 13177261.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку з завершенням виконавчих проваджень 48684242 та 50099389, у яких ОСОБА_1 мав статус боржника, виконавчі дії не виконуються та строк повторного пред`явлення виконавчих листів закінчився. Однак, з 2015 та 2016 років на усе його майно державним виконавцем накладено арешт. Листом від 10.04.2025 державний виконавець відмовив адвокату Дуржинського С.С. у знятті арешту з майна, з посиланням на вимоги ст. 59 ЗУ « Про виконавче провадження» та зазначив, що арешт буде знято після надходження від стягувача відомостей про сплату заборгованості в сумі 406 484, 89 грн і 1820 грн та сплати боржником на депозитний рахунок відділу виконавчого збору в сумі 40648, 40 грн і 182 грн.

Вважаючи бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці , яка полягає у не скасуванні арешту, який зберігається вже більше 9 років, що є невиправданим втручанням у право ОСОБА_1 на мирне володіння своїм майном протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.07.2025 позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Опанасюком П.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу (вх № 9488 від 21.08.2025), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції порушено положення частини дев`ятої статті 83 ЦПК України та прийнято докази надані представником відповідача з порушенням процесуального законодавства, без підтвердження надсилання цих доказів позивачу; суд першої інстанції не врахував те, що виконавчий збір був стягнутий постановою від 20.03.2014 у виконавчому провадженні № 42452651, яке закінчено 16.06.2015 «повернуто виконавчий документ стягувачу». Натомість арешт, скасувати який просив позивач, був накладений постановою від 14.09.2015 у виконавчому провадженні № 48684242. У даному виконавчому провадженні постанови про стягнення виконавчого збору не виносилось; 22.09.2017 було закінчено виконавче провадження № 488684242 та № 500099389 у зв`язку з поверненням виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 в редакції від 2.06.2016. Законом від 3.07.2018 № 2475-VIII редакцію ч. 2 ст. 27 Закону № 1404 змінено, з 28.08.2018 правило обчислення виконавчого збору у відсотках від фактичної стягнутої суми замінено на обчислення такого збору як «10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню». З 28.08.2018 розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає стягненню, в свою чергу будь-яка пов`язаність розміру виконавчого збору, можливості його стягнення із проведенням виконавчих дій або стягнення коштів відсутня; у відповідача не було підстав вимагати у позивача сплати виконавчого збору за постановами від 20.03.2014 у ВП № 42452651 та від 17.02.2016 у ВП № 50099389, оскільки такі постанови не відповідають вимогам статті 27 Закону № 1404-VIII, що свідчить про протиправність відмови відповідача у скасуванні арештів.

1.09.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 9920) Першого ВДВС у м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ), в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.09.2025 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

1.10.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 11046) ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. У відзиві ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» просить стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У судовому засіданні Опанасюк П.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник Першого ВДВС у м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) Медяний В.Г. заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 7.10.2010 по справі № 2-6351/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ТОВ «ОСВ Будсервіс» на користь ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» загальну суму заборгованості за договорами № 52/МК/2008/ЦВ-980 та № 143/ КА/2008/ЦВ-980 в розмірі 406484,89 грн /а. с. 12-14/.

12.03.2014 державним виконавцем Захаренко О.В. Вишенського ВДВС ВМУЮ винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 42452651 з виконання виконавчого листа № 2-6351/10 виданого 24.04.2013 Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ПАТ КБ «Надра» в особі філії Вінницьке Регіональне управління коштів в сумі 406484,89 грн. /а. с. 75/.

16.06.2015 постановою старшого державного виконавця Вишенського ВДВС ВМУЮ Микитюка М. О. у ВП № 42452651 виконавчий лист № 2-6351/10, виданий 24.04.20213 Ленінським районним судом м. Вінниці про борг в сумі 406484,89 грн на користь ПАТ КБ «Надра» повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» /а. с. 79/.

20.03.2014 державним виконавцем Захаренко О.В. винесена постанова про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 у розмірі 40648,49 грн. /а. с. 76/.

Постановою від 14.09.2015 у виконавчому провадженні № 48684242, державним виконавцем Вишенського ВДВС ВМУЮ Наконечним С.С. накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та заборонено його відчужувати /а. с. 15 зворотна сторона, 53-55/.

Постановою від 9.02.2016 у виконавчому провадженні № 50099389 державним виконавцем Центрального ВДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Наконечним С.С. накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та заборонено його відчужувати /а. с. 9/.

17.02.2016 постановою державного виконавця Центрального ВДВС ВМУ Наконечним С.С. стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір в розмірі 182,00 грн /а. с. 67/.

Постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Медяного В.Г. від 22.09.2017 у ВП № 488684242, виконавчий лист № 2-6351/10 від 24.02.2013 про стягнення 406484,89 грн був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» із вказівкою про можливість повторного пред`явлення виконавчого листа для виконання в строк до 22.09.2020 /а. с. 16/.

Постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Медяного В.Г. від 22.09.2017 у ВП № 50099389, виконавчий лист № 2-6351/10 від 24.04.2013 про стягнення коштів в розмірі 1820 грн., був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» із вказівкою про можливість повторного пред`явлення виконавчого листа для виконання в строк до 22.09.2020 /а. с. 16 зворотна сторона - 17/.

Ухвалою Вінницького міського суду від 15.10.2024, яка набрала законної сили, у справі № 127/2-6351/10 в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», як матеріального правонаступника ПАТ КБ «Надра», про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі №127/2-6351/10 за позовом ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Вінницьке регіональне управління до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про розірвання кредитного договору відмовлено /а. с. 19-20/.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 19.03.2025 у справі № 127/2-6351/10 скасовано арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , накладений як захід забезпечення позову відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.08.2010 у справі № 127/2-6351/10 /а. с. 12-14/.

4.04.2025 представником ОСОБА_1 було подано до Першого ВДВС у м. Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ) заяву про скасування арешту майна позивача, накладного у виконавчих провадженнях № 48684242 та № 50099389 /а. с. 8/.

15.04.2025 рекомендованим листом з ШКІ № 935 надійшов лист № 58640 від 10.04.2025, за підписом начальника відділу Володимира Шуляка, згідно якому відповідачем відмовлено у знятті арештів з майна з підстав відсутності інформації про сплату боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Водночас відповідач повідомив, що арешти з майна ОСОБА_1 в рамках виконавчих проваджень за номерами в АСВП: 48684242 та 50099389 будуть зняті лише у разі надходження відомостей про сплату заборгованості в сумі 406484,89 грн і 1820 грн та сплати позивачем виконавчого збору в сумі 40648,49 грн і 182 грн витрат виконавчого провадження /а. с. 7/.

23.07.2025 ОСОБА_1 сплачено виконавчий збір у розмірі 182,00 грн. у виконавчому провадженні 50099389 /а. с. 70/.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими. Враховуючи, що боржником ОСОБА_4 не було сплачено виконавчий збір у сумі 40 648, 49 грн , підстав вважати дії відповідача щодо не зняття арешту з всього майна, накладеного постановою державного виконавця від 14.09.2015 року у виконавчому провадженні 48684242 протиправними, суд не вбачав. Підстав для зняття арешту у виконавчому провадженні 50099389 суд у рамках розгляду даної судової справи не вбачав, оскільки у зв`язку з платою боржником 23.07.2025 року виконавчого збору в сумі 182 грн , позивач не позбавлений права зняття арешту у позасудовому порядку.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).

Захист прав в порядку цивільного судочинства здійснюється у позовному провадженні, а також у інших, спеціальних (окремих) провадженнях, зокрема в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (розділ VII ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Першого відділу держаної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання їх вчинити дії щодо зняття (скасування) арештів з майна по суті є скаргою позивача, як сторони виконавчого провадження (боржника), а не вимогою про захист порушеного цивільного права, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

За своїм змістом суть даного спору полягає у тому, що державний виконавець відмовляє боржнику у знятті арешту з його майна, накладеного постановою державного виконавця у рамках виконавчого провадження, оскільки боржником не сплачено виконавчий збір та постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору не скасована, тобто вимоги позивача стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, а тому підлягають розгляду за правилами розділу VII ЦПК України.

Установивши, що позивач є боржником у виконавчих провадженнях № 48684242 та 50099389, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не може пред`являти позов про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язати вчинити дії щодо зняття (скасування) арештів з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Зазначений висновок узгоджується із постановою ВС від 1.02.2023 у справі № 759/14039/19, від 14.05.2024 по справі № 711/7256/21.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Вирішуючи даний спір за правилами позовного провадження, як вимогу про звільнення майна з-під арешту, суд першої інстанції не дотримуючись вимог ст. 13 ЦПК України, вийшовши за межі позовних вимог, не врахував висновків Верховного Суду про те, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження» (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 2.10.2019 по справі № 904/51/19, постанова ОП ВС від 24.05.2021 по справі № 712/12136/18.)

Помилково прийнявши позов до розгляду, суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України. Схожі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 2.10.2019 у справі № 904/51/19 та Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

При цьому заявник не позбавлений права звернення до суду з відповідною скаргою в порядку, передбаченому розділом VIІ ЦПК України.

У стягненні судових витрат з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на правничу допомогу в розмірі 8000 грн, понесених в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд відмовляє з тих підстав, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, а не про необґрунтованість апеляційної скарги по суті позовних вимог. Наведені у відзиві підстави не визнані апеляційним судом такими, що дають правові підстави для залишення рішення суду першої інстанції без змін з огляду за встановленні у справі обставини.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.07.2025 у даній справі скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язати вчинити дії щодо зняття (скасування) арештів з майна закрити.

У стягненні судових витрат з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський