Провадження 2/127/5135/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В., за участю секретаря судового засідання Шендерук Г.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов мотивований тим, що між сторонами 28.08.2011 зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка зазначає, що між сторонами постійно виникали конфлікти, внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Сторони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Позивач проживає разом із донькою окремо від відповідача.

Позивачка вважає, що подальше продовження шлюбу з відповідачем є неможливим, шляхи до примирення - відсутні, а сам шлюб є таким, що суперечить інтересам усіх членів сім`ї, що й стало підставою для звернення позивача до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 21.08.2025 позовну заяву прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін та постановлено виклик відповідача в судове засідання здійснювати шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Також, цією ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

Позивачка в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності та за відсутності її представника.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Під час розгляду справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видане 28.08.2011 Відділом державної реєстрації цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, між сторонами 28.08.2011 зареєстровано шлюб, актовий запис №50.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 03.06.2014 сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з витягами з реєстру територіальної громади №2024/003753221 від 16.04.2024 та №2025/010306221 від 28.07.2025 позивачка проживає разом із донькою в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя тощо.

Суд вважає, що в період часу, з якого справа перебуває в провадженні суду, відповідач мав можливість вчинити необхідні заходи спрямовані на збереження сім`ї. Водночас судом враховано, що вчинення та/або не вчинення таких дій є суб`єктивним правом, реалізація якого залежить від розсуду, бажання і волі особи.

Наразі ні позивачка, ні відповідач не повідомили суд про зміну обставин у справі щодо можливості збереження шлюбу.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір у сумі 1211,20 гривень, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 28.07.2025.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Законом визначено критерії, які потрібно застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014 у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява №19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/ 16-ц.

Відповідно до п. 3.2 договору про надання професійної правової допомоги, що доданий до позовної заяви, гонорар по оплаті по справі про розірвання шлюбу за виконану роботу по наданню правової допомоги становить 10000 грн.

Позивач 28.07.2025 уклала договір про надання правничої допомоги №25 із адвокатом Антонюк Юлією Михайлівною. До матеріалів позову додано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН №000835 від 27.05.2025, ордер серії АВ №1220343, платіжну інструкцію про оплату за надання професійної правничої допомоги у розмірі 10000грн.

Відповідно до попереднього розрахунку судових витрат від 29.07.2025, у зв`язку із виконанням договору №25 від 28.07.2025, адвокат Антонюк Юлія Михайлівна витратила 6 год 35 хв., з яких 1 год. 10 хв. - консультування клієнта та визначення обсягів доказової бази, 45 хв. - попереднє опрацювання матеріалів наданих клієнтом, 4 год. 40 хв. опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні питання (у справі про розірвання шлюбу) а також підготовка і складання позовної заяви з додатками до неї.

Водночас суд зважає, що із документів, наданих позивачем у матеріалах справи наявні: свідоцтво про шлюб, копія свідоцтва про народження, копія паспорту з кодом та два витяги з реєстру територіальної громади. На думку суду, опрацювання вказаних документів не може та не займає 45 хвилин.

Крім того, позовна заява, що викладена на трьох аркушах, не містить жодного посилання на законодавство (окрім статті 175 ЦПК України). Заяви про вступ у справу як представника та про розгляд справи за відсутності сторони позивача суд не беруться до уваги при вирішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Отже, визначаючись з розподілом витратна правничу допомогу, відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК України суд зважає, що справа є незначної складності, незначний обсяг матеріалів, що потребували вивченню адвокатом, кількість підготовлених ним процесуальних документів, сталість судової практики з відповідного питання, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, адвокат не брав участі у жодному судовому засіданні, тому заявлені позивачем витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн, є неспівмірними із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та підлягають зменшенню.

Суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 3000 гривень витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою.

Керуючись ст. 104, 105, 112, 113 СК України, ст. 13, 81, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , зареєстрований 28.08.2011 Відділом державної реєстрації цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №50.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15 жовтня 2025 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1 : місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 : останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя В. В. Горбатюк