Справа №504/1921/24
Провадження №2/504/1001/25
Доброславський районний суд Одеської області
16.10.2025с-ще Доброслав
Доброславський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенко В.К.,
секретаря- Ориник М.В., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -
Короткий зміст позовних вимог:
У квітні 2024 року пані ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом проти пана ОСОБА_2 , яким просила суд:
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на частину нежитлове приміщення № НОМЕР_2 , загальною площею 2,2 кв.м., у будинку АДРЕСА_2
Обгрунтуванням позову є те, що 18 червня 2010 року Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №363, був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2023 року по справі №523/15231/23 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

У період шлюбу подружжям було придбано наступне майно:

квартиру АДРЕСА_1 , право власності зареєстроване на ім`я відповідача 18.03.2019 року нежитлове приміщення №45, загальною площею 2,2 кв.м., у будинку АДРЕСА_2 , право власності зареєстроване на ім`я відповідача 08.12.2016 року.

Позиція відповідача:

Свою позицію відповідач суду не висловив.

Рух справи в суді першої інстанції:

Ухвалою судді Доброславського районного суду Одеської області від 02.05.2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 24.10.2024 року у справі №504/1921/24 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні сторони не з`вились.

Представником позивача подано заяво про розгляд справи у його відсутності відносно ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечиа, про причини неявки не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином.

Встановлені судом фактичні обставини справи:

18 червня 2010 року Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №363, був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2023 року по справі №523/15231/23 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

У період шлюбу подружжям було придбано наступне майно:

квартиру АДРЕСА_1 , право власності зареєстроване на ім`я відповідача 18.03.2019 року

нежитлове приміщення №45, загальною площею 2,2 кв.м., у будинку АДРЕСА_2 , право власності зареєстроване на ім`я відповідача 08.12.2016 року.

Релевантні джерела права та висновки суду:

Згідност. 57 СК Україниособистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно дост. 60 СК Українимайно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно дост. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2ст. 78 ЦПК Україниобставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 3ст. 368 ЦК Українимайно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 63 СК Українивизначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Згідно з пунктом 24постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя»судам роз`яснено, що при поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, як це визначено ч. 4 ст. 65 СК України.

Таким чином, при розподілі майна подружжя між подружжям буде поділено не тільки майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а і борги подружжя (кредити і т. д.) та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зіст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

Таким чином, суд дійшов до висновку, оскільки спірне нерухоме майно придбано за час зареєстрованого шлюбу, то воно є предметом спільної сумісної власності подружжя, під час розгляду справи жодна із сторін не спростувала належними та допустимими доказами цю презумпцію.

Таким чином, позовні вимоги про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності підлягає задоволенню.

Щодо судового збору:

Позивачка сплатила при поданні позову суму судового збору в розмірі 9084,00 грн.,яку слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Визначаючи розмір таких витрат, суд враховує положення ч.4 ст.141 ЦПК України, які передбачають, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Як слідує з матеріалів справи, у першій заяві по суті спору з боку відповідача відзиву на позовну заяву, відповідач в попередньому (орієнтовному) розрахунку вказав, що планує понести витрати у розмірі 20000 грн. на правову допомогу адвоката.

22.01.2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Бороганом Валентином Володимировичем, що діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1544, яке видано 04.05.2007 року Головою Одеської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Бронз Й.Л., на підставі рішення Одеської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №11/132 від 27.04.2007 року укладено договір про надання правничої допомоги, згідно п. 2.1. якого Адвокат на підставі звернення КЛІЄНТА приймає на себе зобов`язання усіма законними методами та способами надати Клієнту наступної правничої допомоги у представництві інтересів КЛІЄНТА по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Згідно п.4.1. та 4.2. Договору про надання правничої допомоги від 22.01.2024, за надання правничої допомоги, яка є предметом Договору, згідно пункту 2.1 цього Договору, Адвокату КЛІЄНТ сплачує винагороду у розмірі 50 000,00 грн.

Отже, дана сума є фіксованою.

03.02.2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Бороганом В.В. підписано акт приймання-передачі виконаної роботи до Договору про надання правничої допомоги від 22.01.2024 року (надалі «Акт»)

У відповідності до вимог пунктів 2.1., 4.1 Договору про надання правничої допомоги від 22.01.2024, Адвокатом виконані, а КЛІЄНТОМ прийняті наступні роботи: усна консультація, вивчення документів, ознайомлення з останньою практикою Верховного Суду формування правової позиції, підготовка позовної заяви.

Всього за виконану роботу КЛІЄНТ, протягом 30 календарних днів після ухвалення судом І інстанції судового рішення зобов`язується сплатити АДВОКАТУ винагороду у розмірі 50 000,00 грн.коштів, які встановлені в п. 4.1. Договору про надання правової допомоги від

У КЛІЄНТА претензій до якості виконаних робіт немає.

Отже заявлені позивачем до стягнення судові витрати не перевищують суми, яка зазначена у його попередньому (орієнтовному) розрахунку, їх розмір відповідає складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг, а тому є обґрунтованим.

З наведених мотивів суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 000,00 грн. судових витрат, які понесені у зв`язку наданням професійної правничої допомоги.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.57,60,63,76 СК України, ст.ст.200,207,208,258-260,353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на частину нежитлове приміщення № НОМЕР_2 , загальною площею 2,2 кв.м., у будинку АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 усі судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 9 084,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 50 000 грн

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з моменту його отримання в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя В. К. Барвенко