ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7680/25 Справа № 182/6794/23 Суддя у 1-й інстанції - Нанічкіна Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Новікової Г.В.,

секретар Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2025 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Нікопольської міської ради, Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: Комунальне підприємство «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради, ОСОБА_3 , про визнання призначення на посаду незаконним у зв`язку з порушенням встановленого законом порядку прийняття на роботу, скасування розпорядження Міського голови (суддя першої інстанції Нанічкіна Н.М.),

В С Т А Н О В И В:

У 2023 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Нікопольської міської ради, Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: Комунальне підприємство «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради, ОСОБА_3 , про визнання призначення на посаду незаконним у зв`язку з порушенням встановленого законом порядку прийняття на роботу, скасування розпорядження Міського голови, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати призначення ОСОБА_3 на посаду директора Комунального підприємства «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради незаконним у зв`язку з порушенням встановленого законом порядку прийняття на роботу, а саме: підписання протоколу погодження його призначення на посаду особою, яка не мала права підпису від імені Наглядової ради Комунального підприємства «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради відповідно до вимог пп.6.11.5, 6.11.5.3 Статуту Комунального підприємства «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради;

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Нікопольського міського голови від 26.03.2021 року №130к призначення гр. ОСОБА_3 на посаду директора Комунального підприємства «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради у зв`язку із неукладанням трудового договору.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2025 року провадження у справі закрито та роз`яснено позивачеві його право на звернення з відповідним позовом за вказаними вимогами в порядку адміністративного судочинства, у відповідності до норм Кодексу адміністративного судочинства України.

Із вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 , та через свого представника Колосова І.В., подав апеляційну скаргу, в якій наголосив, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скарга мотивована тим, що спір, який виник між учасниками справи, стосується винятково трудових відносин, у яких залучений публічний суб`єкт Нікопольська міська рада.

Також наголошує на тому, що закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції припустився і грубих процесуальних порушень, адже не мав би приймати до провадження уточнену позовну заяву. Провадження по первісному позову було відкрито. Питань юрисдикції на той час у суду не виникало. Отримавши уточнену позовну заяву з елементами, як на думку суду першої інстанції, адміністративного судочинства, суд мав би її повернути. Але ж він її прийняв до спільного провадження із первісним позовом. І на час прийняття уточненої позовної заяви до провадження питань про юрисдикцію теж не виникало.

ОСОБА_2 , просив ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Від представника Нікопольської міської ради В`юченка О.А., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що заявник помилково стверджує, що спір є виключно трудовим і не підпадає під юрисдикцію адміністративного судочинства, оскільки посада директора КП не є посадою публічної служби. Ця позиція суперечить нормам законодавства та судовій практиці, просив оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Від КП «Ритуальна служба «Нікопольської міської ради, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржувану ухвалу суду без змін.

Представник Нікопольської міської ради В`юченко О.А., у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п.4 ч.1ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Закриваючи провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд першої інстанції виходив з того, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції .

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Згідно п. 2 ч.4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу);

Відповідно до положень ст.188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Відповідно до ч.4-5 ст. 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Положеннями статей 2, 4, 19 КАС України закріплено завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Згідно із пунктами 1, 2, 7 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Однак сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Нікопольської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради, за яким позивач просив визнати призначення ОСОБА_3 на посаду директора Комунального підприємства «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради незаконним у зв`язку з порушенням встановленого законом порядку прийняття на роботу, в якому просив визнати призначення ОСОБА_3 на посаду директора Комунального підприємства «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради незаконним у зв`язку з порушенням встановленого законом порядку прийняття на роботу, а саме: підписання протоколу погодження його призначення на посаду особою, яка не мала права підпису від імені Наглядової ради Комунального підприємства «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради відповідно до вимог пп.6.11.5, 6.11.5.3 Статуту Комунального підприємства «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради;

Ухвалою про відкриття провадження постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та третьої особи; надано сторонам час для подачі заяв по суті справи, а також, заяв, клопотань з процесуальних питань.

12.12.2024 року до суду надійшла уточнена позовна заява, якою позивач, не змінюючи позовних вимог, визначив співвідповідачем Нікопольську міську раду Дніпропетровської області.

04.04.2025 року до суду надійшла уточнена позовна заява від 03.04.2025 року, якою позов від 12.12.2024 року доповнено новою вимогою про визнання незаконним та скасування розпорядження Нікопольського міського голови від 26 березня 2021 року № 130к призначення гр. ОСОБА_3 на посаду директора Комунального підприємства «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради у зв`язку із неукладанням трудового договору; сплачено судовий збір.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07.04.2025 року прийнято до розгляду уточнений позов ОСОБА_1 в редакції від 03.04.2025 року до виконавчого комітету Нікопольської міської ради, Нікопольської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради, про визнання призначення на посаду незаконним, скасування розпорядження міського голови про призначення на посаду.

Залучено Нікопольську міську раду Дніпропетровської області (, юридична адреса: 53200, Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Електрометалургів, 3) до участі у справі в якості співвідповідача.

Залучено ОСОБА_3 (місце роботи КП «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради, адреса 53213, Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Шевченка, буд.203 А) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Таким чином, при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Подібні висновки щодо застосування норм права викладені, зокрема,у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі № 761/33504/14-а, від 20 червня 2018 року в справі № 727/10968/17,від 12 червня 2019 року в справі № 1903/944/12 від 11 вересня 2019 року у справі № 815/742/14, від 23 вересня 2020 року у справі № 494/32/18 (провадження № 61-38563св18).

Колегія суддів вважає, що місцевий суд отримавши від позивача уточнену позовну заяву, та встановивши ту обставину, що вимогу, якою ОСОБА_1 , доповнив свій позов, про визнання незаконним та скасування розпорядження Нікопольського міського голови від 26 березня 2021 року № 130к призначення гр. ОСОБА_3 на посаду директора Комунального підприємства «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради у зв`язку із не укладенням трудового договору має розглядатись за правилами адміністративного судочинства мав би вирішити питання щодо тієї частини позовних вимог, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а не закрити провадження неповністю, тим самим перешкоджаючи позивачу доступу до правосуддя, тим більше, що даний позову ОСОБА_1 подав у 2023 році.

За таких обставин суд зробив помилковий висновок про наявність підстав для закриття провадження в справі.

Згідно частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод(частина перша статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці "право на суд" передбачено, зокрема, що особа повинна мати доступ до незалежного, неупередженого та компетентного суду.

У своєму рішенні в справі «Голдер проти Сполученого Королівства», 1975 р. суд відзначив: «Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики "справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження». Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив помилковий висновок про закриття провадження у справі, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 376,379 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 .

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Г.В. Новікова

Повний текст судового рішення складено 15 жовтня 2025 року.

Головуючий-суддя О. В. Халаджи