Справа № 466/8726/24 Провадження № 2/450/938/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кукса Д.А.

секретаря судових засідань Глинській У.Я.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Думич Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп» про стягнення грошових коштів, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути на користь ОСОБА_1 712715,00 вкладених грошових коштів, 14000,00 грн. штрафу, 21381,45 грн. пені та 50000,00 грн. моральної шкоди.

Мотивував позовні вимоги тим, що 05.07.2021 року між ТОВ «БІК «Рубікон Груп» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №Б4-08/С2/050721-48 на квартиру АДРЕСА_1 . Вартість майнових прав становила 712715,00 грн., що еквівалентно 26000 дол. США. ОСОБА_1 05.07.2021 було здійснено повну оплату згідно з умовами договору, що підтверджується квитанцією до касового ордеру та довідкою продавця. Плановий строк завершення будівництва до 30.06.2023, введення в експлуатацію до 30.09.2023. Проте станом на серпень 2024 року будівництво не розпочате, дозвільна документація відсутня, майнові права не передані, акт приймання-передачі не підписано. Позивач 14.06.2024 направив лист-претензію з повідомленням про розірвання договору в односторонньому порядку та вимогою повернути сплачені кошти. Лист отримано відповідачем 21.06.2024 , відповідно договір вважається розірваним 31.07.2024. Згідно п.6.3 договору, Продавець зобов`язаний повернути Покупцеві 712 715,00 грн. у 90-денний строк з моменту розірвання договору. Крім того, відповідно до п.6.4, за прострочення введення об`єкта в експлуатацію на понад 4 місяці, Продавець має сплатити штраф у розмірі 1 000 грн. за кожен місяць прострочення. Станом на серпень 2024 року строк прострочення складав 6 місяців, тому сума штрафу становила 6?000 грн. У подальшому, з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог, враховано подальший строк прострочення -14 місяців, у зв`язку з чим сума штрафу складає 14000,00 грн. Таким чином, позивач збільшив розмір позовних вимог на 8?000 грн. Зазначає, що на правовідносини між позивачем і відповідачем поширюється дія Закону «Про захист прав споживачів», оскільки позивач є споживачем результату будівельної діяльності - об`єкта житлового будівництва. Сплата пені не звільняє виконавця від виконання зобов`язань у натурі. Таким чином, враховуючи, що Позивачем було сплачено 100% вартості майнових прав у розмірі 712?715,00 грн., пеня, яку має сплатити відповідач відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», становить 21381,45 грн. Вказав, що з врахуванням порушення відповідачем умов договору та те, що ОСОБА_1 не отримано бажаної квартири, за яку сплачено грошові кошти, майнова шкода, спричинена останньому незаконними діями відповідача, становить 50000,00 грн. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просили такі задоволити.

Позиція відповідача: представник відповідача ОСОБА_3 подала відзив, в якому зазначила, що відповідач ТОВ «БІК «Рубікон Груп» заперечує проти позову ОСОБА_1 у повному обсязі та вважає його вимоги безпідставними. Позивач вказує, що виконав зобов`язання щодо оплати майнових прав на квартиру відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав від 05.07.2021 року, посилаючись на квитанцію до прибуткового касового ордера та довідку від імені директора. Однак, згідно з умовами договору та Додатку №2, розрахунок мав бути проведений виключно шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок відповідача в банку, що не підтверджено жодним належним платіжним документом. Надані позивачем документи не відповідають способу розрахунку, визначеному договором. Крім того, особа, яка підписала довідку, на момент її складання не займала посаду директора підприємства, а отже, не мала повноважень діяти від його імені. Позов подано з порушенням строків, передбачених договором. Лист-претензія про розірвання договору було отримано відповідачем 21.06.2024 року, а сам договір вважається розірваним з 01.07.2024 року. Відповідач мав право здійснити повернення коштів протягом 90 днів, тобто до 29.09.2024 року. Оскільки позов подано 23.08.2024 року - до завершення цього строку - обов`язок повернення коштів ще не настав, а отже, не може бути предметом судового захисту. Щодо вимоги про стягнення пені - позивач посилається на ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка застосовується до договорів про виконання робіт або надання послуг. Однак у даному випадку укладено договір купівлі-продажу майнових прав, що регулюється нормами Цивільного кодексу України щодо договору купівлі-продажу, а не договору підряду. Відтак, положення ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовуються до спірних правовідносин. Цю правову позицію підтримують і висновки Верховного Суду, зокрема у постановах у справах №587/823/19, №711/1032/21, №759/9026/21. Вказала, що доказів на підтвердження завданої позивачу моральної шкоди, а також жодних обґрунтувань, суду не надано. З огляду на викладене, зазначила, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник відповідачаДумич Н.Б. проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі та просила в задоволенні позову відмовити.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

02.09.2024 ухвала Шевченківського районного суду м.Львова про відкриття провадження у справі та призначення до підготовчого розгляду; 01.10.2024 відзив на позовну заяву; 19.11.2024 клопотання представника відповідача про передача справи за підсудністю; 19.11.2024 ухвала Шевченківського районного суду м.Львова про направлення цивільної справи за підсудністю до Пустомиітвського районного суду Львівської області; 23.12.2024 цивільна справа передана до суду; 24.12.2024 ухвала про відкриття провадження; 18.02.2024 клопотання представника позивача про відкладення підготовчого судового засідання; 18.02.2024 клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого судового засідання; 11.03.2025 клопотання представника відповідача про можливе вирішення спору між сторонами в позасудовому порядку; 28.04.2025 клопотання представника відповідача про розгляду справи у відсутності сторони відповідача; 28.04.2025 заява представника позивача про збільшення розміру позовних вимог; 28.04.2025 ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 25.07.2025 клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «БІК «РУБІКОН ГРУП» укладено договір № Б4-08/С2/050721-48 купівлі-продажу майнових прав від 05.07.2021. Згідно даного договору купівлі продажу майнових прав було придбано майнові права на 1-кімнатну квартиру АДРЕСА_2 , площа квартири 45,19 кв.м.

Згідно долученої квитанції до прибуткового касового ордеру №2 від 05.07.2021 позивачем сплачено на користь ТзОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп» 712715,00 грн. за договором купівлі-продажу майнових прав № Б4-08/С2/050721-48 від 05.07.2021.

У пунктах 2.5, 2.6 договору купівлі-продажу майнових прав № Б4-08/С2/050721-48 від 05.07.2021 року сторони узгодили, що плановий термін завершення будівництва до 30 червня 2023 року, а плановий термін введення в експлуатацію до 30 вересня 2023 року.

Як стверджує позивач і не заперечує відповідач, на момент розгляду справи багатоквартирний будинок АДРЕСА_3 , перебуває в недобудованому стані та не введений в експлуатацію.

У пунктах 7.3.2, 7.4 передбачено, що договір може бути розірваний в односторонньому порядку зі сторони покупця у разі не виконання продавцем термінів будівництва та здачі об`єкта в експлуатацію згідно пунктів 2.5, 2.6 даного договору. Одностороннє рішення сторін про розірвання цього договору оформлюється у формі письмового повідомлення про припинення дії даного договору, яке направляється стороні поштовим відправленням у вигляді рекомендованого листа з повідомленням про вручення за адресами, зазначеними в цьому договорі, або вручені особисто з відміткою про отримання уповноваженою особою. Договір є розірваний на десятий календарний день з дня отримання стороною повідомлення, що підтверджуватиметься датою отримання стороною рекомендованого листа з повідомленням про вручення, або дата вказана на письмовому повідомленні стороною одержувачем при особистому отримання уповноваженою на те особою. Після розірвання договору продавець вважається вільним від зобов`язань щодо відчуження майнових прав на об`єкти нерухомості на свій розсуд. У випадку розірвання цього договору з продавцем, продавець не пізніше як через 90 календарних днів з дня розірвання договору повертає покупцю усі отримані від нього кошти без індексації.

У відповідності до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 міститься висновок, що за загальним правилом зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша цієї статті). Про таку зміну або розірвання сторони вправі домовитися у будь-який час на свій розсуд, крім випадків, обумовлених договором або у законодавстві. Тоді як зміна чи розірвання договору у судовому порядку є, зокрема, юридичним наслідком істотного порушення зобов`язання іншою стороною (пункт 2 частини першої статті 611, абзац другий частини другої статті 651 ЦК України), тобто способом реагування та захисту права від такого порушення, яке вже відбулося. У кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Мова йде не лише про грошовий вираз зазначеної шкоди, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданої порушенням договору шкоди із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення. Інакше кажучи, для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише наявність порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно суттєвою є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.

Згідно матеріалів справи позивачем 14.06.2024 було відправлено лист - претензію на адресу відповідача з повідомленням про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав №Б4-08/С2/050721-48 від 05.07.2021 в односторонньому порядку та вимогою повернути суму коштів, передбачену п.6.3 Договору. Відповідачем було отримано лист - претензію 21.06.2024, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, № відправлення 351.

Сторонами не надано доказів на підтвердження надання ТзОВ «БІК «Рубікон Груп» відповіді на вказану заяву.

Порушення відповідачем строків будівництва і не введення об`єкта будівництва в експлуатацію у строки, визначені пунктами 2.5, 2.6 договору купівлі-продажу майнових прав № Б4-08/С2/050721-48 від 05.07.2021 року, є істотним порушенням умов договору. Строк затримки виконання зобов`язання відповідачем є значним, а об`єкт будівництва так і недобудований та не зданий в експлуатацію, як на час пред`явлення позову до суду, так і на час розгляду справи по суті.

Таким чином, договір купівлі-продажу майнових прав № Б4-08/С2/050721-48 від 05.07.2021 року вважається розірваним в односторонньому порядку на десятий календарний день з дня отримання ТзОВ «БІК «Рубікон Груп» вказаної вище заяви про відмову від виконання договору та пропозиції щодо підписання сторонами додаткової угоди про його розірвання.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Зі змісту ч. 4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Тлумачення вказаних норм дає підстав для висновку, що якщо одна із сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї із сторін, сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання. Тобто, якщо сторона, яка вчинила виконання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам) і згодом договір розірвано за рішенням суду, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 537/4259/15-ц.

Встановлено, що позивачем сплачено на користь ТзОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп» 712715,00 грн. за договором купівлі-продажу майнових прав № Б4-08/С2/050721-48 від 05.07.2021.

Таким чином, позовні вимоги в частині повернення вкладених грошових коштів у розмірі 712715,00 грн. підлягатимуть задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 611 ЦК України передбачено правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

В силу вимог пунктів 6.4, 6.4.1 договору купівлі-продажу майнових прав № Б4-08/С2/050721-48 від 05.07.2021 сторони узгодили, що у випадку якщо введення в експлуатацію відбудеться пізніше ніж на чотири місці після дати зазначеної у п. 2.6., то продавець сплачує штраф в розмірі 1000 грн. за кожен місяць після спливу чотирьох місяців від дати зазначеної в п. 2.6. Загальна сума штрафу відповідно до п. 6.4 не може перевищувати в сукупності суму за дванадцять місяців.

Позивачем заявлено до стягнення штраф у розмірі 14000,00 грн., Проте, враховуючи обмеження, прямо встановлене договором, вимоги позивача в частині, що перевищує 12000,00 грн., задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню частково - у розмірі 12000,00 грн. у відповідності до вимог пунктів 6.4, 6.4.1 договору купівлі-продажу майнових прав № Б4-08/С2/050721-48 від 05.07.2021.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ТзОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп» на користь позивача моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц сформулювала висновок, згідно яким, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як зазначено у постанові ВП Верховного Суду від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України)

Встановивши, що у договорі купівлі-продажу майнових прав № Б4-08/С2/050721-48 від 05.07.2021 строк готовності об`єкта будівництва є таким, що визначений певним періодом, суд вважає, що наявні підстави для покладення на ТзОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп» обов`язку відшкодувати позивачу моральну шкоду.

Позивач свою вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. обґрунтовує тим, що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральних страждань.

Враховуючи викладене вище, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи з підстав пред`явленого позову, враховуючи характер і обсяг психологічних страждань позивача, істотність вимушених змін у житті, відсутністю в останнього протягом тривалого часу можливості користуватись та розпоряджатись проінвестованим житловим приміщенням, суд вважає, що справедливою компенсацією моральних страждань, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20000 грн.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказане, позовні вимоги позивача частково знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задоволити частково, стягнути з відповідача на користь позивача вкладені грошові кошти 712715,00 грн., 12000,00 грн. штрафу та 20000 грн. завданої моральної шкоди.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволюються частково, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 7120,80 грн. підлягає частковому стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 6644,52 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 3, 13, 16, 23, 213, 526, 549, 610-612, 629, 637, 651, 653, 1167, 1212 ЦК України, ст.ст. 10, 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , вкладених грошових коштів у розмірі 712715,00 (сімсот дванадцять тисяч сімсот п`ятнадцять грн. 00 коп.) гривень та 12000,00 (дванадцять тисяч грн. 00 коп.) гривень штрафу.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 завданої моральної шкоди у розмірі 20000,00 (двадцять тисяч грн. 00 коп.) гривень

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп», код ЄДРПОУ 4011686 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 6644,52 (шість тисяч шістсот сорок чотири грн. 52 коп.) гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 .

Відповідач: ТзОВ «Будівельно-інвестиційна компанія РУБІКОН ГРУП», , адреса: 79019, м.Львів, вул. Липинського, 36.

Повний текст рішення складено 16.10.2025.

СуддяД. А. Кукса