ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7902/25 Справа № 203/6880/24 Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,

суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

за участі секретаря судового засідання - Сахарова Д.О.,

Учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрцентраль»,

третя особа, яка не заявляла самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради,

розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрцентраль» на рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 15 травня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Колесніченко О.В., -

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У листопаді 2024року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , подала в суд позов проти Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрцентраль» (далі - ТОВ «Укрцентраль») з вимогою про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок загибелі на виробництві ОСОБА_3 , по 1 000 000,00грн на кожного з позивачів.

Існування таких вимог позивачка обґрунтовувала тим, що її чоловік - ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Укрцентраль» в період з 09 жовтня 2019року до 05 серпня 2021року, працював гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем у шахті. 05 серпня 2021року в результаті нещасного випадку, який відбувся на горизонті 815 ПрАТ «ШУ Покровське», де стався вибух, в результаті якого було травмовано 10 чоловік та 6 з них було направлено до опікового відділення «Міської лікарні №3» м. Краматорськ Донецької області, серед цих осіб перебував її чоловік. Внаслідок нещасного випадку на виробництві, чоловік отримав опік полум`ям ІІІА-ІІІБ ступеня голови, обличчя, шиї, тулуба, обох верхніх та нижніх кінцівок на площі 60 % від загальної поверхні тіла, через які настала його смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті чоловіка позивачка перебувала вже на лікарняному в зв`язку з вагітністю та пологами з 02 серпня 2021року. 16 жовтня 2021року вона від шлюбу з ОСОБА_3 народила доньку - ОСОБА_2 . Трагічні події у зв`язку з загибеллю чоловіка припали на час виношування їхньої спільної дитини, а тому, психологічний стан її був загострений вдвічі. Під час перебування на обліку в жіночій консультації у неї були відповідні скарги на психологічне нестабільне самопочуття, у зв`язку з чим їй було призначено заспокійливі препарати та зроблені відповідні записи в обмінну карту. Через погіршення психологічного стану позивачка звернулась додатково до лікаря-психіатра та в подальшому проходила психологотерапію з психологом. Також зазначала, що після втрати чоловіка, їй довелось працювати будучи вагітною та продовжити роботу не виходячи у декретну відпустку. Народжена дитина залишилась без батька і ніколи не відчує ні опіки, ні турботи, ні підтримки батька, що вкрай негативно впливатиме на розвиток дитини. Позивачка зверталась до відповідача із заявою про надання їм фінансової допомоги, у зв`язку із загибеллю на підприємстві чоловіка і батька новонародженої дитини, однак відповіді та компенсації від відповідача не отримала. Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач вважала, що загибель чоловіка є трагічною подією, що стала важким випробуванням і поштовхом до вимушеної перебудови свого життя її та її дитини. Після смерті чоловіка вона змушена вчитися жити без його підтримки, розраховувати лише на себе, а донька ніколи не відчує батьківської любові та виховання. На плечі позивачки лягли всі турботи по забезпеченню та вихованню дитини, яка залишилась без батька.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Центрального районного суду міста Дніпра від 15 травня 2025року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ «Укрцентраль» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди по 1 000 000,00грн на кожного без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Висновки суду першої інстанції ґрунтувались на тому, що доведене спричинення позивачам моральної шкоди, а також провина відповідача в спричиненні такої шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та настанням смерті ОСОБА_3 .

Враховуючи обсяг фізичних та моральних страждань позивачів, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, наслідків, що наступили, суд стягнув компенсацією спричиненої позивачам моральної шкоди в розмірі 1000 000,00грн на кожного.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

20 червня 2025року ТОВ «Укрцентраль» подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 15 травня 2025року.

В апеляційній скарзі заявник не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивачів у відшкодування моральної шкоди по 250 000,00грн на кожного.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що вина відповідача у нещасному випадку, внаслідок якого загинув чоловік позивачки, не доведена, оскільки відповідач не здійснював роботи, які призвели до вибуху, у зв`язку з чим недоведений причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою посадових осіб відповідача та нещасним випадком із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка позивачки ПК 0+5 північного польового конвеєрного штреку гор. 815 ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», натомість комісією з розслідування нещасного випадку встановлена вина осіб, які безпосередньо проводили роботи в штреку. Крім того, на виконання гірничих робіт 01 березня 2019року між відповідачем та ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» був укладений договір № 152 та затверджений наказ про спільну роботу № 5/27/01CII від 01 липня 2021року, умовами яких встановлені роботи, які виконувало ТОВ «Укрцентраль» і до цих робіт не входило виконання вибухових робіт, тому відповідальність за нещасний випадок має нести ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське». Також, позивачкою не доведений заявлений розмір моральної шкоди належними та допустимими доказами, оскільки рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Відшкодування моральної шкоди не може бути джерелом збагачення позивача, і має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер, тому зважаючи на те, що ні наявність, ні ступень вини відповідача не були встановлені компетентним органом, розмір відшкодування моральної шкоди без урахування ступеню вини відповідача, суперечить вимогам діючого законодавства України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу, позивачка ОСОБА_1 заперечила проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просила її залишити без задоволення, через те, що обставини якими апелянт обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2025року витребувано з Центрального районного суду міста Дніпра цивільну справу, та 03 липня 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2025року апеляційну скаргу ТОВ «Укрцентраль» залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 липня 2025року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Укрцентраль» на рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 15 травня 2025року.

31 липня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 15?? год 14 жовтня 2025року.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 31 березня 2017року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області /а.с.7 т.1/.

Від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про що Селидівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 21 жовтня 2021року вчинений актовий запис № 244 та цього ж дня видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 /а.с.14 т.1/.

ОСОБА_3 з 09 жовтня 2019року по 05 серпня 2021року працював на посаді гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем у шахті в ТОВ «Укрцентраль», що підтверджується записами під №№ 9, 10 у трудовій книжці НОМЕР_3 /а.с.19-23 т.1/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер у віці 29 років, про що Селидівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вчинено актовий запис № 837 та 12 серпня 2021року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 /а.с.18 т.1/.

За даними довідки про причину смерті (до форми № 106/ о № 274) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок опіку полум`ям ІІІА-ІІІБ ступеня голови, обличчя, шиї, тулуба, обох верхніх та нижніх кінцівок на площі 60 % від загальної поверхні тіла /а.с.31 т.1/.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 260 від 29 серпня 2021року, проведеної Краматорським відділенням СМЕ на підставі постанови слідчого Покровського РУП ГУНП в Донецькій області у кримінальному провадженні № 0000463, смерть ОСОБА_3 настала 05 серпня 2021року внаслідок наведених у висновку термічних опіків полум`ям вибуху ІІІа-ІІІб ступеня голови, обличчя, шиї, тулуба обох верхніх та нижніх кінцівок на площі 60 % від загальної поверхні тіла з розвитком опікової хвороби в стадії токсемії та поліорганної недостатності /а.с.27-30 т.1/.

Актом форми Н-1/П розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що сталася 31 липня 2021року о 04год 15хв, затвердженим в.о. голови Державної служби України з питань праві 30 грудня 2021року, визнано груповий нещасний випадок зі смертельними наслідками, що стався 31 липня 2021року о 04год 15хв в головному конвеєрному штреку блоку 10 ПрАТ «ШУ «Покровське» з працівниками ПрАТ «ШУ «Покровське» та ТОВ «Укцентраль» під час проведення робіт в північному польовому конвеєрному штреку гор. 815м таким, що пов`язаний з виробництвом. Кількість потерпілих -10 осіб, з них шість осіб - із смертельним наслідком. Серед загиблих потерпілих внаслідок групового нещасного випадку на виробництві -ОСОБА_3 /а.с.32-76 т.1/.

31 липня 2021року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості під № №0000463 за фактом надходження 31 липня 2021року до чергової частини Покровського РУП ГУНП в Донецькій області телефоном повідомлення з ДСНС про те, що 31 липня 2021року о 05 годині 12 хвилин на північному польовому конвеєрному штреку, на горизонті 815 ПАТ «ШУ «Покровське», яке розташоване за адресою: Донецька область, Покровський район, смт Удачне, стався вибух, в результаті якого 10 гірників, яких наразі госпіталізовано до КНП «Покровська КЛІЛ» Покровської міської ради Донецької області з опіками різного ступеню тяжкості (а.с.86 т.1). Станом на день розгляду справи досудове розслідування триває /а.с.38 т.2/.

За даними виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого - ОСОБА_1 , у останньої вагітність І, 40-41 тиждень. Пологи одноплідні, розродження за допомогою вакуум екстракції плода. Пологи та розродження утруднені порушенням частоти серцебиття плода. Один живий плід. Епізіотомія, епізіоррафія. Вакуум екстракція плода. Загальна анестезія. Анемія середнього ступеню. Суп.: лівобічна пневмонія /а.с.87-90 т.1/.

За даними консультаційного висновку спеціаліста - психіатра КНП «Селидівська ЦМЛ Селидівської міськоїради» форми № 028/о від 11 вересня 2021 року у ОСОБА_1 діагностовано розлад адаптації внаслідок загибелі чоловіка на виробництві 05 серпня 2021року /а.с.97-98 т.1/.

ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 02 серпня 2021року по 06 грудня 2021року у зв`язку з вагітністю та пологами, що підтверджується листком непрацездатності серії АЛЗ № 880014, виданим 27 серпня 2021року /а.с.99 т.1/.

Відповідно до висновку експерта Бюро психологічних досліджень № 02/24 від 03 червня 2024року за результатами психологічної експертизи, проведеної судовим експертом Рудаковою В.Ю., яка попереджена про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України, за заявою ОСОБА_1 відповідно до статті 101, частини першої статті 128 КПК України за матеріалами кримінального провадження № 0000463, встановлено, що ситуація, що досліджується (смерть чоловіка підекспертної - ОСОБА_3 внаслідок нещасного випадку на виробництві, де працював останній) є психотравмувальною для ОСОБА_1 . Пані ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода) за умов відповідної події. ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджується. Попередній орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених ОСОБА_1 становить 2 000 000,00грн /а.с.114-137 т.1/.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Суду першої інстанції виснував що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, вважав доведеним спричинення позивачам моральної шкоди по вині відповідача та визначив розмір відшкодування враховуючи істотність вимушених змін у житті яких зазнали позивачі через втрату близької людини.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина четверта статті 43, частина перша статті 46 Конституції України передбачає, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої і другої статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи.

Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненої каліцтвом, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності каліцтва і причинного зв`язку між смертю і каліцтвом, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008року № 20-рп/2008, визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Згідно пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, встановивши факт смерті ОСОБА_3 від нещасного випадку на виробництві, який актом спеціального розслідування нещасного випадку від 31 липня 2021року визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом, приймаючи до уваги, що факт заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,у зв`язку з втратою близької людини завдає їм душевних та психологічних страждань, вони позбавлені можливості спілкуватися з близькою людиною, відчувати його турботу, любов, підтримку, що тягне за собою порушення їх нормальних життєвих зв`язків та докладання з їх боку додаткових зусиль для організації свого життя, виходячи із засад розумності та справедливості, - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_2 моральної шкоди по 1 000 000,00грн на кожну, яка спричинена втратою близької людини від нещасного випадку на виробництві.

Також суд підставно врахував доведеність спричинення моральної шкоди малолітній дитині загиблого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , оскільки сама по собі втрата батька ненародженою дитиною, вже свідчить про позбавлення дитини одного з батьків і його піклування та замінити таку турботу, виховання, піклування, радість спілкування неможливо і ця дитина не знатиме ні батька, ні його виховання, що саме по собі свідчить про заподіяння цій дитині морального страждання і чим більш підростатиме дитина тим більше усвідомлюватиме цю втрату найближчої людини, яка започаткувала її життя.

При визначенні розміру відшкодування судом враховано баланс інтересів сторін та з огляду на обставини цієї справи, обмеження позивачів у виплаті компенсації моральної шкоди, завданої смертю близької людини, перед інтересами підприємства було б не пропорційно легітимній меті.

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації (коли розмір компенсації не визначений законом).

Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18)).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого.

При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 25 травня 2022року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007року).

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Отже, апеляційний суд погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивачів, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачкою не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення моральної шкоди у зв`язку з втратою близької людини, є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції враховано конкретні обставини у справі, моральні страждання як дружини загиблого, так і його малолітньої дитини ОСОБА_2 , яка назавжди втратила турботу та підтримку близької людини та залишилася без його піклування, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Смерть рідної людини - не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачам.

Місцевий суд правильно дійшов висновку, що позивачамзаподіяно моральну шкоду і вони мають право на її відшкодування на підставі статті 1167, частини другої статті 1168 ЦК України, які передбачають відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Укрцентраль» не є належним відповідачем, оскільки є підрядником, а не виконавцем за договором про виконання гірничих робіт № 152 від 01 березня 2019року, укладеним між замовником ПрАТ «ШУ «Покровське» та підрядником ТОВ «Укрцентраль», відповідно до наказу про спільну роботу № 15/27/01СП від 01 липня 2021року не виконувало вибухові роботи, - є безпідставними, оскільки за умовами пункту 10.3 договору про виконання гірничих робіт № 152 від 01 березня 2019року відповідальність за безпечне виконання робіт працівниками підрядника або залучених підрядником субпідрядників покладається на підрядника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018року у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) та постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018року у справі № 336/3665/16-ц (провадження № 61-44173св18) наведено правовий висновок про те, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, отже, обов`язок доведення відсутності вини власника або володільця джерела підвищеної небезпеки покладено саме на власника або володільця джерела підвищеної небезпеки.

Водночас, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що груповий нещасний випадок на виробництві відбувся внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого ОСОБА_3 , а тому доводи відповідача на недоведеність позивачем наявності вини відповідача у нещасному випадку як на підставу відмови у позові, суд відхиляє.

Так само, безпідставними є посилання відповідача як на підставу покладення відповідальності саме на замовника на частину другу статті 1172 ЦК України, відповідно до якої замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника, оскільки за вказаною нормою відповідальність покладається на замовника у разі завдання шкоди підрядником іншій, тобто третій особі, а не працівнику підрядника, тоді як ОСОБА_3 зазнав ушкоджень саме під час виконання трудових обов`язків і власником не було згідно обов`язку за статтею 153 КЗпП України забезпечено безпечних і нешкідливих умов праці.

Доводи відповідача про недоведеність розміру заявленої до відшкодування моральної шкоди суд відхиляє, оскільки позивачкою надані не тільки медичні документи з встановленим діагнозом щодо розладу адаптації внаслідок загибелі чоловіка під час вагітності, а і висновок судової психологічної експертизи від 03 червня 2024року.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду.

Решта доводів, приведених в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Одночасно, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб відповідач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення -без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрцентраль»- залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 15 травня 2025року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 жовтня 2025року.

Судді: