РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/15759/23

Провадження № 22-ц/4815/49/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Хилевич С. В.

секретар судового засідання Маринич В. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , правонаступником якої є

ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Будніка Ігоря Анатолійовича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2023 року у складі судді Гордійчук І.О., ухвалене в м. Рівне, повний текст рішення складено 30 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення розміру частки у майні. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 047698 ОСОБА_3 на підставі рішення Рівненської міської ради від 28.04.2011 року №678 є власником земельної ділянки площею 0,0595 га, розташованої в АДРЕСА_1 , за кадастровим номером :01:069:0336, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Ділянка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на частку земельної ділянки. Однак нотаріус повідомила, що вона не зможе видати свідоцтва про право на спадщину, оскільки не визначена частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності на землю. Просила суд визначити розмір часток співвласників у спільній сумісній власності у розмірі 1/2 частки земельної ділянки ОСОБА_3 та 1/2 частки земельної ділянки ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2023 року вказаний позов задоволено. Визначено, що частка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спільній сумісній власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:069:0336, загальною площею 0,0595 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , становить у розмірі 1/2 частки земельної ділянки. Визначено, що частка ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:069:0336, загальною площею 0,0595 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , становить у розмірі 1/2 частки земельної ділянки.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями закону, який уповноважує нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні, та обґрунтоване тим, що невизначеність часток у праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :01:069:0336, загальною площею 0,0595 га, позбавляє позивачку ОСОБА_1 можливості належним чином оформити свої спадкові права на земельну ділянку, що належала на праві спільної сумісної власності померлому ОСОБА_4 , спадкоємцем якого вона є.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_1 адвокат Буднік Ігор Анатолійович оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що у квітні 2024 року представник позивача на підставі оскаржуваного рішення Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/15759/23 від 30.10.2023 року, яке набрало законної сили, звернувся із заявою до приватного нотаріуса Тіщенко Наталії Михайлівни про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нею було роз`яснено,що для того, щоб видати свідоцтво про право на спадщину, необхідно зареєструвати частку ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельної ділянки кадастровий номер :01:069:0336 площею 0,0595 га розташованої по АДРЕСА_1 . Додає що представник скаржника звернувся до державного реєстратора Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області із заявою про реєстрацію права власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:069:0336 площею 0,0595 га, розташованої у АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області по справі від 30.10.2023 року по справі № 569/15759/23 та 05.08.2024 отримав Витяг про реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 . Зазначає, що 14.08.2023 року представник скаржника звернувся до приватного нотаріуса Тіщенко Наталії Михайлівни про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте отримав постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Пояснює, що підставою для прийняття постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом було зазначено: «...Представником спадкоємця було надано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори 09.10.2010 року за реєстровим № 1-1337 на ім`я ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 яке підтверджує право власності на 1/4 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . За інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно значиться зареєстроване право власності на житловий будинок, який знаходиться на адресою АДРЕСА_1 , в наступних частках 1/4 частка зареєстрована за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3/4 частки зареєстровані за ОСОБА_3 . З поданих документів вбачається, що вказаний житловий будинок розмішено на земельній ділянці площею 0,0595 га кадастровий номер :01:069:0336 наданої для будівництва і обслуговуваня житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за однією адресою АДРЕСА_1 . Згідно зі частиною 2 статті 120 Земельного кодексу України разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі...». Зазначає, що відмова нотаріуса зумовлена тим, що невірно визначено частки земельної ділянки, оскільки частка земельної ділянки не співпадає з часткою житлового будинку, тобто частка ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельної ділянки у АДРЕСА_1 повинна складати 1/4, а не 1/2. Вважає, що оскільки рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/15759/23 від 30.10.2023 року було визначено частки земельної ділянки кадастровий номер :01:069:0336, то в порядку ст. 269 ЦПК України, судом могла бути виправлена описка, оскільки саме позивачем була допущена помилка при визначені частки, а відповідач не звернула на це увагу, та враховуючи, що правильною буде частка 1/4, суд мав право виправити помилку в прийнятому судовому рішенні, однак відповідна заява про виправлення описки була залишена без задоволення ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2024 року. З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визначити, що частка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спільній сумісній власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:069:0336, загальною площею 0,0595 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , становить 1/4 частки земельної ділянки, а частка ОСОБА_3 3/4.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року зупинено провадження у справі до закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року відновлено провадження у справі та залучено до участі в справі у якості правонаступника позивачки ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , її сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 047698 ОСОБА_3 на підставі рішення Рівненської міської ради від 28.04.2011 року №678 є власником земельної ділянки площею 0,0595 га, розташованої в АДРЕСА_1 , за кадастровим номером :01:069:0336, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно Додатку до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 047698, серії АА №243152, співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть , виданого відділом РАЦС міської адміністрації частини Прага 5, запис 1514, Чеська Республіка.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71685463, виданого Приватним нотаріусом Тіщенко Н.М. 03.03.2023 року заведено спадкову справу № 3/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва встановлено юридичний факт родинних відносин про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просила визначити розмір часток співвласників у спільній сумісній власності у розмірі 1/2 частки земельної ділянки ОСОБА_3 та 1/2 частки земельної ділянки ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого вона є.

Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ст. 1226 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.2 ст.370 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини.

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності з нормами закону, що їх регулюють, апеляційний суд приходить до переконання про те, що невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивачку ОСОБА_1 (правонаступником якої є її син ОСОБА_2 ) можливості належним чином оформити свої спадкові права на земельну ділянку, що належала померлому ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, а тому визначення розміру часток кожного зі співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:069:0336, загальною площею 0,0595 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 у розмірі по 1/2 кожному є доцільним, необхідним за вказаних обставин справи і таким, що забезпечить права позивачки на спадкове майно.

Покликання апелянта на те, що судом першої інстанції помилково визначено частки земельної ділянки, оскільки частка земельної ділянки ОСОБА_4 земельної ділянки у АДРЕСА_1 не співпадає з часткою житлового будинку, тобто повинна складати 1/4, а не 1/2, а тому така описка підлягає виправленню, апеляційним судом оцінюються критично.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30.10.2023 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення розміру частки у майні задоволено.

Визначено, що частка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спільній сумісній власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:069:0336, загальною площею 0,0595 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по по АДРЕСА_1 , становить у розмірі 1/2 частки земельної ділянки.

Визначено, що частка ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:069:0336, загальною площею 0,0595 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , становить у розмірі 1/2 частки земельної ділянки.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі),суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Зміна часток співвласників у праві спільної власності не є опискою і шляхом виправлення, про який вказує апелянт, не може бути змінена, оскільки це змінює суть рішення суду.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2023 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2025 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Хилевич С. В.