Справа № 148/2348/25
Провадження №2/148/1150/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 у вересні 2025 року звернулася в суд з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15 жовтня 2016 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Виконкомом Журавлівської сільської ради, актовий записом №4. Від шлюбу вони мають дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає разом з позивачкою.

Із березня 2025 сторони разом не проживають, їх сім`я перестала існувати. Позивачка не вбачає подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини. Підставою для розірвання шлюбу є те, що у сторін відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільне господарство не ведеться. Спільне життя і збереження шлюбу позивачка вважає неможливим. На примирення та збереження шлюбу з відповідачем не згодна. Спору щодо поділу спільного сумісного майна немає. У звязку з викладеним просить шлюб розірвати.

Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 6000 грн. щомісячно. В обгрунтування цієї вимоги посилається на те, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який вона одна не може забезпечити.

В судове засідання позивачка не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Від нього до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що з позовними вимогами згоден, між ним та позивачкою протягом 6 місяців відсутні почуття та вони проживають окремо. Просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі та розглянути дану справу у його відсутність (а.с. 23).

Відповідно до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 15.10.2016, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано виконкомом Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 15.10.2016, актовий запис № 4. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки змінено з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » (а.с. 29).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 21.10.2017(а.с. 7).

За змістом ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Судом встановлено, що спільне подружнє життя між сторонами не склалось. Як встановлено, вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи що збереження сім`ї неможливе, відповідач наміру зберегти шлюб не висловив, з відповідною заявою до суду не звертався. За таких обставин суд доходить висновку, що шлюб сторін носить лише формальний характер, фактично сім`я розпалась, у зв`язку з чим вважає можливим його розірвати, оскільки подальше його збереження буде суперечити інтересам сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Виходячи з положень даних статей утримання дитини є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері. Оскільки судом встановлено та не заперечується сторонами, що дитина проживає з позивачкою, тому аліменти на утримання дитини необхідно стягувати на її користь.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Мінімальний прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років у 2023 році становить 3196 грн., 50% від якого становить 1598 грн.

З огляду на викладене, встановлені в ході судового розгляду обставини, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України та приймає до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в заявленому позивачкою розмірі 6000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Отже, оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 12.09.2025, саме з цієї дати суд і присуджує аліменти.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені останньою судові витрати по оплаті судового збору при зверненні до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу (а.с. 1).

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягнення 1211,20 грн. судового збору за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивачка звільнена від його сплати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113, 114, 180 - 184, 191 СК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 211, ч. 2 ст. 247, 263-265, п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований виконкомом Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 15.10.2016, актовий запис № 4 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. (шість тисяч гривень) щомісячно, починаючи з 12.09.2025 і до досягнення дочкою повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави на рахунок UA0026001, Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Код класифікації доходів бюджету 22030106, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.А. Штифурко