Провадження № 2/947/3811/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю секретаря судового засідання Кириленко Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) про визначення розміру часток нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності в квартирі АДРЕСА_1 , до Київського районного суду м.Одеси, звернулась ОСОБА_1 .

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..

Ухвалою судді від 27.06.2025 року відкрито провадження у справі.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, поводомлялись належним ичном, відомості про що містяться в матеріалах справи.

До судового засідання позивач надала суду заява про можливість розгляду справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримані в повному обсязі.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На ухвалу суду від 21.08.25 року про витребування доказів, 08.09.25 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Черненко І.П. надано суду, належним чином завірену копію спадкової справи № 43/2022.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на підставі договору купівлі- продажу нерухомого майна №98.12-1309 від 19.12.1998 року, укладеного на "Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості" між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Даний договір відповідно до ст. 15 Закона України " Про Товарній біржу " був укладений в Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості, та був зареєстрований на вказаній біржі в день укладання у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" реєстраційний №98.12-1309 від 19.12.1998року.

21 грудня 1998 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в КП " ОМБТИ та РОН" реєстр. № 453- стр 125- кн.299 пр.

06.04.2017 року рішенням Київського районного суду м. Одеси договір купівлі- продажу №98.12-1309 від 19.12.1998 року квартири за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на "Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості" було визнано дійсним .

Рішення набрало законної сили 19.04.2017 року.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом ( ч.4 ст.82 ЦПК України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що свідчить Свідоцтво про смерть видано 15 липня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), актовий запис № 7124.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки в квартирі АДРЕСА_1 дорога, яка є жилою площею 36,1 кв.м, загальною площею- 68,2 кв.м, що підтверджується технічним паспортом від 20 липня 2023 року.

В встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Черненко Ігоря Петровича з заявою про прийняття спадщини та видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом.

Приватним нотаріусом Одеського міського округу Черненко І.П. було відкрито спадкову справу 43/2022 від 09.08.2022 року .

На підставі п. 2 ст. 49 Закону України "Про нотаріат" позивачці відмовили в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з тим, що " в договорі купівлі-продажу нерухомого майна за № 98.12-1309 від 19.12.1998 року не вказано правовий режим майна, яке набувалося покупцями: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Також не надано документів, що підтверджують виділ ОСОБА_4 належної йому частки квартири за життя.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю", про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23 травня 2025 року № 81 /02-31.

Оскільки реалізувати своє право та отримати спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач не в змозі, то відповідно до вимог ст.1 ЦК України, які передбачають, що завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, передбачених цивільним законодавством, та беручи до уваги положення статті 1226 ЦК України, враховуючи, що спадкування частки у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, позивач просить вирішити питання про визначення часток кожного у праві спільної сумісної власності.

Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно вимог статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За вимогами статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Так, спільною сумісною власністю є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Як наголошує положення ст. 370 ЦК України, а саме її частини 1,2 - Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом ; У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав (пункт 17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Тобто, передбачається рівність часток у праві спільної сумісної власності відповідно до вимог ч.2 ст.370 ЦК України, яка діє на час визначення часток. Таким чином, вважається, що кожному із співвласників належить по 1/4 часток у квартирі АДРЕСА_1 .

Як роз`яснив ВСУ в Постанові Пленуму від 22.12.95 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" в п.5 - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

За правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника, що також може бути застосовано до права спільної сумісної власності на майно.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод я маю право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що при реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 не були визначені між співвласниками квартири розміри їх часток, враховуючи презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спірну квартиру є рівною і становить по 1/4 частці.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 АДРЕСА_3 ) про визначення розміру часток нерухомого майна- задовольнити.

Визначити рівними частки власників у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) -1/4 квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) -1/4 квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) - 1/4 квартири АДРЕСА_1 , в тому числі ОСОБА_4 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ) -1/4 квартири АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 03.10.25.

Суддя В. О. Луняченко