ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/5128/23 Головуючий суддя І інстанції Янцовська Т. М.
Провадження № 22-ц/818/225/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про захист честі, гідності та ділової репутації, з них:
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 червня 2024 року, по цивільній справі № 646/5128/23, за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про припинення мобінгу (цькування), захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача привселюдно принести вибачення за свої дії на місці роботи та в письмовій формі, стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 172600 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що він, будучи працівником АТ «Харківміськгаз», з 18.05.2021 по 28.08.2023 був піддаваний систематичному мобінгу (цькуванню) на робочому місці, що виявлялось в тому, що окремі посадові особи АТ «Харківміськгаз» висловлювались до нього образливими, принижуючими гідність та честь, словами; його не забезпечено засобами індивідуального захисту. На підприємстві створено напружену, ворожу, образливу атмосферу (погрози, висміювання, наклепи, зневажливі зауваження, поведінка загрозливого, залякуючого, принизливого характеру, виведення працівника із психологічної рівноваги), безпідставне позбавлення працівника частини виплат, дії окремих працівників та групи працівників трудового колективу, які спрямовані на приниження честі та гідності працівника, його ділової репутації, у тому числі з метою набуття, зміни або припинення ним трудових прав. Вважає, що АТ «Харківміськгаз» несе відповідальність за мобiнг (цькування) на робочому мiсцi та повинен компенсувати моральну (немайнову) шкоду у розмiрi 172600 гривень.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про припинення мобінгу (цькування), захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати, новим рішенням позов задовольнити в повному обсязі.

Скарга мотивована наступним.

Суд не дослідив усі докази у справі та не надала позивачеві пояснення по наявним у справі. Суд також відмовився виносити окремі ухвали по кримінальним злочинам у цій справі всупереч своїм обов`язкам згідно статті 262 ЦПК України.

Суд не обґрунтовано відмовив позивачеві у витребуванні доказів, що стосуються справи та які позивач не зміг отримати до початку судового засідання у відповідача своїми силами, суді був на стороні порушників закону.

Суд безпідставно долучив до справи відзив на позов від відповідача після спливу приблизно чотирьох місяців, з порушенням 15 днів зазначених в ухвалі про відкриття провадження, тим самим суд діяв упереджено.

Суд також необґрунтовано відмовив у допиті свідка ОСОБА_2 , щодо мобінгу. Також не суд помилково не долучив ПІВНІЧНО-СХІДНЕ МІЖРЕГІОНАЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ З ПИТАНЬ ПРАЦІ, Харківську філію ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ", оскільки ця справа та її розгляд вплине на її обов`язки/права/, оскільки саме там працюють особи, які здійснювали мобінг та інші порушення законів.

Суддя Янцовська злочинно відмовилася приймати заяви у цій справі складені його рідною мовою російською, чим порушила як національні так і міжнародні закони, що є дискримінацією по мовному признаку що є початковими ознаками нацизму.

Вказав, що суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин ст. 5-1 КЗпП України та чинної в Україні Директиву Ради Європи 2001/23/ЄС у ред. від 09.10.2015.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Мар`їна І.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що доводи скарги за своїм змістом є необґрунтованими та безпідставними.

В судових засіданнях суд в особі головуючої судді Янцовської Т.М. заслуховував усі аудіозаписи, надані ОСОБА_1 до суду, у присутності представника АТ «Харківміськгаз». Також, суддя запитувала Орлова В.Г. яке відношення має той чи інший аудіозапис до справи. Тому, не вбачається порушень з боку суду дослідження доказів. Заява ОСОБА_1 про злочині дії судді Янцовської Т.М., який на його думку полягає у приховуванні суддею кримінального злочину, але при цьому не зрозуміло про приховування якого саме кримінального злочину йдеться.

Щодо відмови у долученні у якості свідка ОСОБА_2 : ОСОБА_1 не обґрунтував необхідність та значимість показань свідка ОСОБА_2 , та їх відношення до справи саме з мобінгу та цькуванню.

Вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у залучені у якості третьої особи Північно-східне міжрегіональне управління державної служби з питань праці, Харківську міську філію ТОВ «Газорозподільних мереж України», секретаріат уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Також, заперечує проти залучення вищевказаних юридичних осіб при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 . Зазначені юридичні особи ніяким чином не можуть довести або спростувати факт мобінгу чи цькування з боку АТ «Харківміськгаз» відносно ОСОБА_1 , що і є предметом розгляду справи № 646/5128/23.

За наведеними у позові підставами мобінг відбувався з боку роботодавця АТ «Харківміськгаз», а ніяк ні з боку Північно-східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці, Харківської міської філії ТОВ «Газорозподільних мереж України», секретаріату уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. ОСОБА_1 для встановлення факту мобінгу цькування звернувся саме до суду, а Північно-східне міжрегіональне управління державної служби з питань праці, Харківську міську філію ТОВ «Газорозподільних мереж України», секретаріат уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в силу своїх повноважень ніяким чином не встановлюють факт мобінгу або цькування відносно робітників на підприємствах. Інші доводи скарги за своїм змістом є неповагою до суду, а не оскарженням рішення суду першої інстанції.

Вимоги роботодавця щодо належного виконання працівником трудових обов`язків, зміна робочого місця, посади працівника або розміру оплати праці в порядку, встановленому законодавством, колективним або трудовим договором, не вважаються мобінгом (цькуванням). З урахуванням вищевикладеного, вбачається, що мотиви позивача свідчать про незгоду з діями та рішеннями роботодавця щодо умов та оплати праці, проте не свідчать про обмеження прав і свобод позивача, які б виразилися саме в мобінгу.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд зазначив про відсутність ознак мобінгу (цькування) з боку відповідача по відношенню до позивача, а саме систематичних, тривалих умисних дій або бездіяльності роботодавця, які спрямовані на приниження честі та гідності ОСОБА_1 , його ділової репутації, створення стосовно працівника напруженої, образливої атмосфери, що виявилось у вимаганні з боку керівника підприємства виконувати трудові обов`язки, які не передбачені посадовою інструкцією, прояву нерівності у трудових правах, здійснення грубого, несправедливого та безпідставного відношення з боку керівництва підприємства.

Не знайшло в судовому засіданні посилання позивача на безпідставне позбавлення його частини виплат, оскільки розрахункові листи позивача ОСОБА_1 за 2022 - 2023 р. р. свідчать про нарахування останньому премій, процентів за роботу в важких і шкідливих та особливо важких і особливо шкідливих умовах праці, відсутність заборгованості зі сплати заробітної плати.

Частиною 3 статті 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Посилання позивача ОСОБА_1 на мобінг з боку роботодавця з метою набуття, зміни або припинення ним трудових прав спростовується повідомленням від 25.08.2023 р. про звільнення з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників АТ «Харківміськгаз» (наказ від 23.08.2023р. №Но-310-0823). Тобто звільнення ОСОБА_1 сталось з ініціативи власника у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та не залежало від ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України).

Не свідчать про наявність конфлікту між сторонами розмови позивача на аудіозаписах, зокрема, розмов на підвищених тонах, взаємних образ, не містять в собі загрозливого, залякуючого або принизливого характеру, що не можна розцінювати як психологічний чи економічний тиск на ОСОБА_1 , і як наслідок, не містять ознак мобінгу.

Таким чином, підстави, на які посилається в позові ОСОБА_1 в обґрунтування вимог про припинення мобінгу, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю.

11 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання та протидії мобінгу (цькуванню)», яким Кодекс законів про працю України доповнено статтею 2-2, відповідно до якої:

Мобінг (цькування) систематичні (повторювані) тривалі умисні дії або бездіяльність роботодавця, окремих працівників або групи працівників трудового колективу, які спрямовані на приниження честі та гідності працівника, його ділової репутації, у тому числі з метою набуття, зміни або припинення ним трудових прав та обов`язків, що проявляються у формі психологічного та/або економічного тиску, зокрема із застосуванням засобів електронних комунікацій, створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери, у тому числі такої, що змушує його недооцінювати свою професійну придатність.

Формами психологічного та економічного тиску, зокрема, є:

- створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери (погрози, висміювання, наклепи, зневажливі зауваження, поведінка загрозливого, залякуючого, принизливого характеру та інші способи виведення працівника із психологічної рівноваги);

- безпідставне негативне видокремлення працівника з колективу або його ізоляція (незапрошення на зустрічі і наради, в яких працівник, відповідно до локальних нормативних актів та організаційно-розпорядчих актів має брати участь, перешкоджання виконанню ним своєї трудової функції, недопущення працівника на робоче місце, перенесення робочого місця в непристосовані для цього виду роботи місця);

- нерівність можливостей для навчання та кар`єрного росту;

- нерівна оплата за працю рівної цінності, яка виконується працівниками однакової кваліфікації;

- безпідставне позбавлення працівника частини виплат (премій, бонусів та інших заохочень);

- необґрунтований нерівномірний розподіл роботодавцем навантаження і завдань між працівниками з однаковою кваліфікацією та продуктивністю праці, які виконують рівноцінну роботу.

Вимоги роботодавця щодо належного виконання працівником трудових обов`язків, зміна робочого місця, посади працівника або розміру оплати праці в порядку, встановленому законодавством, колективним або трудовим договором, не вважаються мобінгом (цькуванням).

Вчинення мобінгу (цькування) заборонено.

Особи, які вважають, що вони зазнали мобінгу (цькування), мають право звернутися із скаргою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та/або до суду.

Відповідно до статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України: правовий захист від мобінгу (цькування), дискримінації, упередженого ставлення у сфері праці, захист честі та гідності працівника під час здійснення ним трудової діяльності, а також забезпечення особам, які зазнали таких дій та/або бездіяльності, права на звернення до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та до суду щодо визнання таких фактів та їх усунення (без припинення працівником трудової діяльності на період розгляду скарги, провадження у справі), а також відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок таких дій та/або бездіяльності, на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

В силу вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 2 статті 81 ЦПК України визначено, що у справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 76 ЦПК України).

Судом встановлено, що згідно до трудової книжки НОМЕР_1 позивач перебував в трудових відносинах з АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» з 20.08.2018 р.

Наказом АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» № 539/01.5.1-ос від 31.07.2023 р. позивачу ОСОБА_1 з 01.08.2023 р. оголошено простій не з вини працівника.

Позивач ОСОБА_1 має нагороди голови правління АТ «Харківміськгаз» за 2022 р. за мужність та незламність, подяку Харківського міського голови І.О. Терехова за 2022 р., за місцем роботи в АТ «Харківміськгаз» характеризується задовільно.

25.08.2023р. позивача ОСОБА_1 повідомлено про звільнення з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників АТ «Харківміськгаз» (наказ від 23.08.2023р. №Но-310-0823), яке відбудеться через два місяці з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку, а також повідомлено про відсутність вакантних посад, які відповідають кваліфікації позивача.

Надані розрахункові листи позивача ОСОБА_1 за 2022 - 2023 р. р. свідчать про нарахування останньому премій, процентів за роботу в важких і шкідливих та особливо важких і особливо шкідливих умовах праці, відсутність заборгованості зі сплати заробітної плати.

Досліджені судом докази свідчать, що відсутні підстави для встановлення факту мобінгу щодо позивача, оскільки крім його звернень до роботодавця, органу місцевого самоврядування та органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю щодо вчинення відносно нього мобінгу, цей факт жодним належним доказом не доведений.

У матеріалах справи відсутні належні, достовірні та достатні докази вчинення відносно позивача систематичних тривалих умисних дій з боку роботодавця або окремих працівників, що містять ознаки мобінгу.

За такого колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 через їх недоведеність.

Що стосується доводів позивача про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у витребуванні доказів, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Стаття 83 ЦПК України визначає, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до вимог статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи, що позивачем не були дотримані вимоги статей 83, 84 ЦПК України щодо подання та витребування доказів, суд першої інстанції мав законні підстави для відмови у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги є необґрунтованими та висновки суду не спростовують.

На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги є недоведеними та висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанцій не спростовують.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний тест постанови складено 20 жовтня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді колегії Ю.М.Мальований.

О.В.Маміна.