справа № 198/633/25
провадження № 2/0198/348/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Довгопол О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Юріївка Павлоградського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Юріївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про скасування арешту та зняття заборони на відчуження нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ільченко І.В., звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про скасування арешту та зняття заборони на відчуження нерухомого майна.

В обґрунтування вимог зазначено, що на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на будівлю від 15.09.1992, виданого згідно з рішенням виконкому селищної Ради народних депутатів № 33 від 24.03.1992, позивач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності 18.08.2025 зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер відомостей про речове право 61200676.

Під час проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 дізнався, що 20.04.2007 Юр`ївською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області б/н від 22.06.1998 зареєстровано обтяження у вигляді арешту на належний позивачу житловий будинок, яке стосується особи, яка ніколи не була власником будинку, ОСОБА_2 .

З об`єктивних причин звернення представника позивача до суду та нотаріальної контори не призвели до отримання детальної інформації про підстави накладення арешту на майно.

Разом з тим, позивач стверджує, що не брав участі в судовому процесі, в якому ухвалою суду від 22.06.1998 накладено арешт на належне йому майно та не володіє інформацією про особу, на користь якої накладено заборону, її місцезнаходження. Вважає, що такі дії вірогідно були помилковими, однак зареєстроване обтяження позбавляє ОСОБА_1 можливості розпоряджатись належним йому майном, тому він змушений звернутись до суду та просить скасувати арешт та зняти заборону на відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 24.09.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено судовий розгляд та витребувано від відповідача копію документа, на підставі якого накладено арешт на нерухоме майно.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, заяв з повідомленням причин неявки або з проханням відкласти розгляд справи не надали, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Представник відповідача Юріївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, відзиву на позов, заяв з повідомленням причин неявки або з проханням відкласти розгляд справи не надав, однак повідомив, що не має можливості надати витребувану копію ухвали Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від червня 1998 року, на підставі якої державним нотаріусом 20.04.2007 накладено обтяження у вигляді арешту на житловий будинок, у зв`язку із закінченням строку зберігання таких документів.

Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Юр`ївської селищної ради, народних депутатів Дніпропетровської області 15 грудня 1992 року, належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

18 серпня 2025 року позивач зареєстрував своє право власності на вищезазначений житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер відомостей про речове право 61200676.

Однак, під час проведення державної реєстрації речових прав з`ясувалось, що 20 квітня 2007 року Юр`ївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області на підставі ухвали № б/н від 22.06.1998, виданої Юр`ївським районним судом, зареєстровано за № 4841366 обтяження у вигляді арешту на спірний будинок, при цьому зазначено, що обтяження стосується власника будинку ОСОБА_2 .

Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області листом від 10.09.2025 № 6/81/2025 повідомив, що копію вказаної вище ухвали надати неможливо у зв`язку із тим, що невідомі реквізити справи (номер справи), в межах розгляду якої вирішувалось питання про накладення арешту.

Як вже зазначалось, в Юріївській державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області, яка вносила до відповідних реєстрів записи про накладення арешту, також не збереглась копія ухвали № б/н від 22.06.1998, виданої Юр`ївським районним судом.

Отже, наразі з об`єктивних причин (задавненість правовідносин, які існували 27 років тому) неможливо навіть з`ясувати з яких підстав вирішувалось питання про накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції станом на дату накладення нотаріусом заборони на відчуження майна позивача, а саме на 20.04.2007) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Обмеження речових прав підлягали обов`язковій державній реєстрації (стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).

Відповідно до статті 23 вказаного Закону державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводилась органом державної реєстрації прав на підставі, зокрема: ухвали суду про забезпечення позову; рішення суду про звернення стягнення на нерухоме майно; рішення суду про визнання власника нерухомого майна банкрутом; постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; накладення заборони на відчуження нерухомого майна посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради в населених пунктах, де немає нотаріусів; інших актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих відповідно до закону.

Підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, було, серед іншого: рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).

Згідно зі статтями 73, 74 Закону України «Про нотаріат» (в редакції станом на дату накладення нотаріусом заборони на відчуження майна позивача, а саме на 20.04.2007) нотаріус чи посадова особа органу місцевого самоврядування за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладали заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, нотаріус або посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради знімали заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Відповідно до пунктів 250-252 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 № 20/5, нотаріус за місцезнаходженням житлового будинку, будівлі, садиби, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи за місцем розташування земельної ділянки, а також у випадках, передбачених законодавством, за місцем реєстрації рухомого майна накладав заборону їх відчуження:

1) за повідомленням банку (фінансової установи), іншої юридичної особи про видачу фізичній особі позики на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю житлового будинку, квартири;

2) при посвідченні договору застави, ренти житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, якщо це передбачено договором;

3) при посвідченні договору довічного утримання (догляду);

4) при посвідченні договору дарування з обов`язком передати майно у майбутньому, якщо це передбачено договором;

5) при видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям фізичної особи, оголошеної померлою (строком на п`ять років);

6) при одержанні повідомлення про смерть особи, що за життя склала спільний заповіт подружжя;

7) при одержанні повідомлення про набрання чинності рішенням суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав;

8) при посвідченні спадкового договору;

9) за постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

10) в усіх інших випадках, передбачених законом.

Накладання заборони провадилось шляхом вчинення напису про це на повідомленні установи банку, іншої юридичної особи про видачу позички на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю житлового будинку, квартири та на повідомленні про набрання чинності рішенням суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Один примірник повідомлення з написом нотаріуса про надходження заборони надсилається відповідній установі банку або іншій юридичній особі, що видали позичку, відповідному органу опіки та піклування, за місцем проживання дитини, а другий - залишається у справах нотаріуса.

Накладання заборони за спадковим договором, договором ренти, довічного утримання (догляду), застави житлового будинку, будівлі, садиби, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям фізичної особи, оголошеної померлою, провадилось шляхом відповідного напису про це на договорі або свідоцтві про право на спадщину.

Накладання заборони реєструвалось нотаріусами в реєстрі для реєстрації заборон. У цьому самому реєстрі реєструвались повідомлення судових і слідчих органів, органів державної податкової адміністрації, а також органів державної виконавчої служби про накладання арешту на нерухоме майно. Про накладені заборони та арешти робився запис в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна (додаток № 7).

Накладені заборони та арешти підлягали обов`язковій реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку, визначеному Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Таким чином, державний нотаріус накладав арешт на нерухоме майно на підставі судового рішення, зокрема, ухвали суду.

Разом із тим, під час судового розгляду не здобуто доказів на підтвердження того, що позивач взагалі брав участь у судовому процесі, в якому на підставі ухвали Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 22.06.1998 вирішувалось питання про накладення арешту на належне йому на праві власності майно.

Необхідно також відмітити, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ніколи не вибував із власності ОСОБА_1 з моменту набуття його у 1992 році до теперішнього часу, що підтверджується довідкою № 21752, виданою КП «Павлоградське МБТІ» 11 серпня 2025 року, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, власником майна, щодо якого вирішено питання про накладення арешту, визначено не позивача, а іншу особу ОСОБА_2 .

З огляду на все викладене вище та враховуючи, що позивач як власник позбавлений можливості в повному обсязі реалізувати свої права на нерухомість через існуючий арешт цього майна, який не стосується ОСОБА_1 , позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує клопотання ОСОБА_1 про залишення за ним витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 43, 76-81, 89, 95, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Юріївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про скасування арешту та зняття заборони на відчуження нерухомого майна задовольнити.

Скасувати зареєстрований державним нотаріусом Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 20 квітня 2007 року за реєстровим номером 4841366 арешт та зняти заборону на відчуження майна, яке належить ОСОБА_1 , а саме на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомості про учасників справи:

- ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

- Юріївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області (адреса місцезнаходження: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Варварівка, вул. Пристанційна, буд. 4, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду в порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено та підписано 22 жовтня 2025 року.

Суддя І. О. Гайдар