Справа № 157/372/24
Провадження №2/157/49/25
УХВАЛА

25 вересня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

представника відповідачки адвоката Дмитрук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

встановив:

Представник позивачки адвокат Дмитрук Л.І. у судовому засіданні подала письмове клопотання, у якому просить позов ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору у розмірі 33 281 гривня 03 копійки залишити без розгляду та роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду після; усунення умов, що були підставою для залишення його позову без розгляду. В обгрунтування клопотання зазначає, що ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області (суддя Антонюк О.В.) від 05 березня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору Р07.21651.005632096 від 27 серпня 2019 року у розмірі 33 281 гривня 03 копійки, з яких: 12 641 гривня 59 копійок - сума заборгованості по основному боргу, 6 551 гривня 14 копійок - сума заборгованості по відсотках, 14 088 гривень 30 копійок - сума заборгованості по комісії, а також понесені судові витрати. Постановлено судом розглядати цю справу у порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні Камінь-Каширського районного; суду Волинської області за адресою: вул. Воля, 13, м. Камінь-Каширський, з викликом сторін у судове засідання. На підставі договору про надання правничої допомоги та представництво інтересів особи в суді до розгляду справи залучено її в якості представника відповідачки Кіпень М.Г. У цій справі відбулись судові засідання: 22.08.2024 року, 18.09.2024 року - на якому судом було постановлено визнати явку представника позивача обов`язковою для дачі суду пояснень щодо помісячного обґрунтування розміру сум нарахувань за кредитним договором. На наступне судове засідання, яке відбулось 20.02.2025 року, представник позивача не з`явився без поважних причин, про причини відсутності суд не повідомив. 21.02.2025 року нею було подано суду письмове заперечення по суті позовних вимог, копія цього заперечення надіслана рекомендованим листом № 680 на адресу позивача. Наступне судове засідання, яке мало відбутись 13.05.2025 року, не відбулось через перебування судді у відпустці. З 21 лютого 2025 року до 22 серпня 2025 року жодних документів та обґрунтування детальних, помісячних розрахунків заборгованості Кіпень М.Г. на адресу суду не надійшло. Відповідно до чинного цивільного процесуального законодавства кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Частиною п`ятою статті 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач, в тому числі, повторно не з`явився в судове засідання, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України). Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Крім того, норми щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення національними судами справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, держави передбачені та закріплені і в міжнародних правових актах, які були ратифіковані державою Україна. Так, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії», ухваленому 15 липня 2002 року, Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх станах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України»). З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції, - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. Враховуючи вказане, необхідно констатувати недобросовісне користування позивачем своїми процесуальними правами та невиконання ним процесуальних обов`язків, що передбачені Цивільним процесуальним кодексом України. Так, в даній цивільній справі 18.09.2024 року суд постановив визнати явку представника позивача обов`язковою для дачі суду пояснень. Однак, позивач на наступне судове засідання 20.02,2025 року не з`явився, ніяких письмових пояснень по суті позову суду не надав та про причини неявки суд не повідомив. Слід звернути увагу на те, що позивач та його представники зареєстровані в підсистемі Електронний суд, а тому не були позбавлені можливості у передбачений Цивільним процесуальним кодексом України спосіб надати суду докази поважності причин неявки в судове засідання. Разом з цим, слід відмітити, що навіть за умови наявності доказів поважності причин повторної неявки позивача, суд може залишити позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. На моє переконання зазначена процесуальна норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 29 липня 2021 року у справі №359/7882/19. Приймаючи до уваги викладене, вважає, що повторна неявка позивача чи його представника в судове засідання свідчить про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, що призводить до порушення строків розгляду справи і порушення права відповідача на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку. Зважаючи на те, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, його неявка перешкоджає розгляду даної цивільної справи у зв`язку з необхідністю в особистих поясненнях позивача чи його представника, про що достовірно відомо позивачу, розгляд справи відкладався з цієї причини. Ще 18.09.2024 року позивач, який належним чином був повідомленим про призначення, дату та час наступного засідання 20.02.2025 року, на це засідання для розгляду справи по суті не з`явився, тому слід прийти до висновку про наявність підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України для залишення позову ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору Р07.21651.005632096 від 27 серпня 2019 року у розмірі 33 281 гривня 03 копійки - без розгляду.

Заслухавши пояснення представника відповідачки та дослідивши в межах розгляду клопотання матеріали справи, суд дійшов висновку, що у клопотанні належить відмовити, зважаючи на таке.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

У постановах Верховного Суду від 11 січня 2023 року у справі № 500/3032/18, від 12 січня 2023 року у справі № 205/3009/16, від 14 лютого 2023 року у справі № 947/15909/21 зазначається, що причини повторної неявки позивача у судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні. Правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ухвалою судді постановлено цивільну справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 18 вересня 2024 року, що занесена секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, було визнано обов`язковою участь представника позивача у судовому засіданні для дачі пояснень щодо розрахунків заборгованості, про що останнього повідомлено.

Представник позивача Миколаєнко В.М. для участі у судовому засіданні не з`явилася, однак подала до суду клопотання, з яких вбачається, що вона просить в обгрунтування розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються за договором Р07.21651.005632096 від 27 серпня 2019 року, витребувати необхідні докази та пояснення від АТ «Ідея Банк», оскільки на свій запит позивач отримав від первісного кредитора лише ті документи, які надав суду, а це довідку-розрахунок, а також отримав виписку з 27.08.2019 по 07.07.2023, що надається суду.

Крім того, у зазначеному клопотанні представник позивача Миколаєнко В.М., посилаючись на велику завантаженість представників позивача та у зв`язку з цим відсутність можливості направити представника на розгляд справи, на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України просила справу, як і в позовній заяві, розглянути у відсутності представника позивача та на підставі наявних у справі доказів.

У судове засідання 25 вересня 2025 року представник позивача вкотре у судове засідання не з`явився і причину неявки суду не повідомив.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, у ній наявні заяви (клопотання) представника позивача про розгляд справи у його відсутності та, крім того, подано клопотання про витребування доказів, яке ще підлягає вирішенню судом. Суд може залишити позов без розгляду лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, клопотання представника відповідачки про залишення на підставі ст. 257 ЦПК України позову без розгляду є передчасним і не може бути задоволено.

Керуючись ст.ст. 223, 257, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

постановив:

У клопотанні представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Дмитрук Любові Іванівни про залишення без розгляду позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, - відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Дата складення повного тексту ухвали - 30 вересня 2025 року.

Головуючий: О.В. Антонюк