провадження № 2/205/3320/25
09 жовтня 2025 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді Басової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Пєтіної К.М., прокурора Єрьоменко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою керівника Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства України і розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області, Харківської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної водним живим ресурсам,
12.11.2024 року керівник Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства України і розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області, Харківської міської ради Харківської області звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь держави в особи Харківської міської ради шкоду, заподіяну водним живим ресурсам 08.07.2022 року на Комсомольському озері в місті Харкові у розмірі 30 345,00 грн.
Позов мотивований тим, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 004927 від 08.07.2022 року встановлено, що 08.07.2022 року о 16:00 ОСОБА_1 знаходився на Комсомольському озері в місті Харкові, де здійснював вилов риби забороненими знаряддями (льосковими сітками 3 шт.), в результаті вказаних дій здійснив вилов риби, а саме: линь 18 шт., карась сріблястий 1 шт., загальною вагою 7 кг, чим завдав збитків рибному господарству України на загальну суму 30 345,00 грн. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства України», ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 27 Закону України «Про тваринний світ». Постановою Ленінського районного суду міста Полтави від 15.09.2022 року у справі № 553/3349/22 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення, які є приватною власністю порушника та незаконно добутих водних живих ресурсів. Згідно з таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 року, Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Харківській області проведено розрахунок збитків, нанесених рибному господарству України незаконними діями, які склали 30 345,00 грн.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.11.2024 року вищезазначену цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2024 року вищевказану цивільну справу повернуто до Червонозаводського районного суду м. Харкова як помилково направлену.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження.
Прокурор позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Представник Державного агентства України і розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав.
Представник Харківської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв та/або відзиву від нього не надходило.
На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 004927 від 08.07.2022 року встановлено, що 08.07.2022 року о 16:00 ОСОБА_1 знаходився на Комсомольському озері в місті Харкові, де здійснював вилов риби забороненими знаряддями (льосковими сітками 3 шт.), в результаті вказаних дій здійснив вилов риби, а саме: линь 18 шт., карась сріблястий 1 шт., загальною вагою 7 кг, чим завдав збитків рибному господарству України на загальну суму 30 345 грн. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства України», ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» (а.с. 10-11).
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства України», ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 27 Закону України «Про тваринний світ».
Постановою Ленінського районного суду міста Полтави від 15.09.2022 року у справі № 553/3349/22 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення, які є приватною власністю порушника та незаконно добутих водних живих ресурсів (а.с. 14-15).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно з таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 року, Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Харківській області проведено розрахунок збитків, нанесених рибному господарству України незаконними діями, які склали 30 345,00 грн.
У відповіді Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Харківській області від 22.05.2023 року зазначено, що завдана шкода рибному господарству у розмірі 30 345,00 грн. не відшкодована, цивільний позов не заявлявся (а.с. 17).
Згідно з відповіддю Харківської міської ради від 23.08.2023 року збитки, завдані навколишньому природному середовищу ОСОБА_1 станом на 29.06.2023 року до бюджету Харківської територіальної громади не надходили (а.с. 19).
Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про тваринний світ» риби в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі належать до об`єктів тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону.
Статтею 10 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.
Згідно зі ст. 34 Закону України «Про тваринний світ» користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу; використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угруповань і забезпечують збереження тварин, яких не дозволено використовувати.
Статтею 63 Закону України «Про тваринний світ», ч. ч. 4, 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону, в зв`язку з чим підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Крім того, ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» державний контроль за провадженням рибогосподарської діяльності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, з метою забезпечення.
Згідно зі ст. 57 Закону України «Про тваринний світ» державний контроль у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими державними адміністраціями, сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері мисливського господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища і мисливського господарства та полювання, іншими державними органами відповідно до закону.
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позов керівника Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства України і розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області, Харківської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної водним живим ресурсам, підлягає задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 13 Конституції України, ст. ст. 15-16, 22, 1166 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 34, 57, 63 Закону України «Про тваринний світ», ст. ст. 68-69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 20-21 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ст. ст. 4, 12-13, 81-82, 141, 247, 258-259, 263-266, 280, 282-284, 289, 354 ЦПК України,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.В. Басова