Справа №333/4824/25
Провадження №2-др/333/55/25
08 жовтня 2025 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Симоненко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (попередня назва ТОВ «ІННОВА ФІНАНС») про ухвалення додаткового рішенняпро стягнення судових витрат на професійну (правничу) допомогу у справі №333/4824/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2025 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» 8 000 грн. заборгованості за основним боргом, 22 280 грн. заборгованості за процентами та 2 422 грн. 40 коп. судового збору.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (попередня назва ТОВ «ІННОВА ФІНАНС») звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про компенсацію витрат на правову допомогу.
Заяву обґрунтовує тим, що при зверненні з позовом до суду, позивач на виконання вимог ст. 175 ЦПК України зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи складає 7 422,40 грн., що підтверджено документально та оскільки судом не було вирішено питання стосовно стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, просить суд стягнути їх з відповідача на користь позивача.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (попередня назва ТОВ «ІННОВА ФІНАНС») у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надав.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2025 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» 8 000 грн. заборгованості за основним боргом, 22 280 грн. заборгованості за процентами та 2 422 грн. 40 коп. судового збору.
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З огляду на викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №06-05/2025, укладеного між адвокатом Андрущенко М.В. та ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», копію заявки №4528 про надання послуг від 02.06.2025, згідно якої адвокатом було надано послугу зі складання правової документації процесуального характеру: позовної заяви; за необхідності: заяв, відповіді на відзив, клопотань, заперечень, тощо; супровід процесу розгляду справ у суді з питань, пов`язаних із справами та інтересами Замовника, в будь-якому форматі судочинства, в т.ч., але не виключно із використанням ресурсу «Електронний суд», вартість якої складає 5 000 грн.; копію платіжної інструкції №2 від 17.09.2025 на суму 5 000 грн.; копію акта приймання передачі наданих послуг від 18.09.2025 до договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025.
Розглянувши надані позивачем документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» протии України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Від відповідача не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно не співмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторонни витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такоїсторони».
Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pactasuntservanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., пов`язаних із розглядом справи.
Керуючись ст. ст. 246, 270, 354 ЦПК України, суд
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя А.В.Круглікова