Справа № 489/4587/25
Номер провадження 2-о/489/135/25
РІШЕННЯ

Іменем України

15 жовтня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (далі - заявник), заінтересована особа Миколаївська міська рада про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини

встановив

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями після померлої ОСОБА_2 є: ОСОБА_3 чоловік; ОСОБА_1 син; ОСОБА_4 мати. В родині не виникало суперечок щодо спадщини, адже проживали вони мирно, а ОСОБА_1 , як єдиний син та онук здійснював піклування над хворою матір`ю, ОСОБА_2 , та бабусею, ОСОБА_4 . Вся родина вважала ОСОБА_1 єдиним спадкоємцем майна родини. Протягом життя родині ОСОБА_5 належать на праві власності житлові будинки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 . Зазначені будинки розташовані поруч. У 1986 на підставі рішення Миколаївської міської ради № 460 із площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_6 було вилучено на користь ОСОБА_7 (батька) земельну ділянку площею 590 кв.м. із по АДРЕСА_1 . Родина будувала житлові будинки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 разом, самотужки. З часом, у зв`язку з тим, що будинок по АДРЕСА_1 значно більше ніж по АДРЕСА_1 , вся родина мешкала по АДРЕСА_1 . Невеликий будинок по АДРЕСА_1 періодично здавався в оренду.

Місце реєстрації проживання, відповідно довідок, у кожного була різна: ОСОБА_2 спадкодавиця АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 чоловік АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 син АДРЕСА_1 ; ОСОБА_4 мати АДРЕСА_1 , однак, відповідно домової книги, вся родина була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Протягом життя на зазначене ніхто уваги не звернув.

Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Хоменко О.О. надано письмове роз`яснення в якому зазначено, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не надав документів, що підтверджують постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та в установлений строк не звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , йому рекомендовано з відповідним позовом звернутися до суду.

З цих підстав просив суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2004 року по день смерті ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Представник заявника в судовому засіданні просив задовольнити заяву в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи подав заяву, якою просиврозглядати справу за його відсутності.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті спадкова справа не заводилася, що підтверджується довідкою від 11.09.2025.

Судом встановлено, що заявник є сином ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 належить будинок по АДРЕСА_1 (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.06.20215).

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.03.2016 ОСОБА_1 поновлено строк для прийняття спадщини та визначено додатковий строк для прийняття спадщини.

ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 в з 27.09.1979 по день смерті.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (Інформація від 13.12.2024 з Департаменту з надання адміністративних послуг).

Приватний нотаріус Хоменко Ольга Олегівна у своєму листі від 10.04.2025 роз`яснила ОСОБА_8 , що у зв`язку з тим, що він не надав документів, що підтверджують постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та в установлений строк не звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно з відповідним позовом звернутися до суду.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, факти, що мають юридичне значення встановлюються судом, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 227/3750/19 від 22.09.2021 зазначено, що статтями 1268 та 1269ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 205/2102/19-ц від 14.04.2021 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.04.2023 у справі № 204/1052/20 відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо.

Зі змісту викладеного вбачається, що право звернення до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини виникає у заявника, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформлення спадщини.

Факт проживання заявника разом з спадкодавцем на момент смерті останнього підтверджується показами, допитаних в судовому засіданні в якості свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Таким чином заявником належними та допустимими доказами підтверджено факт проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Суд враховує, що встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини необхідно ОСОБА_1 для можливості реалізації його спадкових прав.

Проте, суд вважає, що встановлення факту проживання зі спадкодавцем з 2004 року (як того просить заявник) немає значення для правильного вирішення справи, адже для захисту прав ОСОБА_1 достатнім є встановлення факту проживання заявника зі спадкодавцем саме на день смерті останнього, як того вимагають норми закону, зазначені вище.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд

вирішив

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інформація про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Миколаївська міська рада, адреса: 54000, м. Миколаїв, вул. Адміральська,20.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15.10.2025.

Суддя В. В. Кокорєв