ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м.Суми

Справа №592/10335/24

Номер провадження 22-ц/816/1225/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»

на рішення Ковпаківського міськрайонного суду м. Суми від 22 січня 2025 року, в складі судді Корольової Г.Ю., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 27 січня 2025 року

в с т а н о в и в:

19 червня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 64376,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 січня 2019 року АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб, ліміт кредитної лінії 200000 грн, процентна ставка 24% річних, тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору, однак позичальник не виконав зобов`язання щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої станом на 20 вересня 2021 року становить 64376,50 грн.

20 вересня 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 03 січня 2019 року.

Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20 вересня 2021 року обліковується заборгованість у розмірі 64376,50 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати.

Рішенням Ковпаківського міськрайонного суду м. Суми від 22 січня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 64376,50 грн.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7000 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Вважає, що рішення суду передчасне, ухвалене без належного дослідження доказів у справі.

Зазначає, що на підтвердження доводів позовної заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» надано Оферту відповідача про отримання кредиту на підтвердження якої товариством було видано кредит, що підтверджується випискою по рахунку. У Оферті відповідача у самому низу чітко зазначено, що відповідач підтверджує власноручним підписом, що йому на його Оферту АТ «Альфа Банк» надано акцепту. Виписки по рахунку є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості відповідача.

Судом не було надано оцінку всім доказам наявності заборгованості по кредиту та обов`язку відповідача повернути кредит.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Верещагін Д.Б. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване. Вказує, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» мало б подати докази на обґрунтування позовних вимог разом із позовною заявою. Погоджується із висновком суду, що паспорт споживчого кредиту містить лише узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредит у та передує укладенню кредитного договору з позичальником.

Тексти оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки і відкриття відновлювальної кредитної лінії від 03 січня 2019 року, а також паспорт споживчого кредиту є такими, що ускладнюють його прочитання, і це суперечить вимогами ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Також, матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці Тарифи та Умови розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними.

Не погоджується із розрахунком розміру заявленої заборгованості та ставить під сумнів перехід до позивача права вимоги по кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», як правонаступника первісного кредитора за кредитним договором від 03 січня 2019 року, мотивоване тим, що в супереч вимог ст. 81 ЦПК України позивачем не надано належних доказів досягнення між ОСОБА_1 та АТ «АЛЬФА-БАНК» згоди з усіх істотних умов договору про надання кредиту і укладення такого договору.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що до позовної заяви додана Оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 03 січня 2019 року, а також паспорт споживчого кредиту. Однак суд відхилив доводи про наявність підписаного відповідачем паспорту споживчого кредиту та вказав про ускладнене прочитання його змісту та змісту Оферти через не якісний текст.

Із викладеного вбачається, що суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів чим допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи 03 січня 2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 підписана Оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Сторони погодили ліміт кредитної лінії у розмірі 200000 грн, процентну ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії у розмірі 24 %, умови сплати платежів, визначених угодою (а.с. 5).

У п. 6 Оферти закріплено, що «підписанням Оферти я надаю власну згоду Банку на передачу до Кредитного реєстру НБУ інформації у випадках, обсязі, строки та у порядку, передбачених чинним законодавством України, а також беззаперечно підтверджую, що попередньо ознайомлений у письмовій формі:

- зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту;

- з інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ».

Ця Оферта підписана власноручно ОСОБА_1 03 січня 2019 року.

Крім того, своїм особистим підписом ОСОБА_1 засвідчив, що Акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії отримав.

Згідно п. 5 Оферти ОСОБА_1 погодився, що всі відносини між ним та Банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані Угодою, пропонує врегулювати Договором, Діюча редакція Договору розміщена за електронною адресою www.alfabank,com.ua.

У Паспорті споживчого кредиту АТ «АЛЬФА-БАНК» визначено основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або не виконання зобов`язань за договором споживчого кредиту, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між товариством і позичальником (а.с. 5зв.).

Паспорт споживчого кредиту власноручно підписаний ОСОБА_1 03 січня 2019 року.

Інформація, вказана у паспорті споживчого кредиту зберігає чинність та є актуальною до 02 лютого 2019 року.

Тобто на момент підписання ОСОБА_1 . Оферти інформація у підписаному ним паспорті кредиту була актуальної і ознайомлення з нею від засвідчив своїм підписом.

Із викладеного вбачається, що ОСОБА_1 здійснено відповідний алгоритм дій, спрямований на укладення кредитного договору, виконанням яких він підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, засвідчив, що повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі необхідні умови кредитування, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Позивачем надана виписка по рахунку з кредитною карткою ОСОБА_1 (а.с. 18-33)

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом станом на 20 вересня 2021 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 64376,50 грн (а.с. 23).

20 вересня 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №3, за умовами якого клієнт відступає факторові, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено у Додатку 1-1 до Договору.

На підставі цього договору факторингу відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 (а.с. 13-14)

Згідно акту приймання-передачі реєстру боржників від 20 вересня 2021 року до договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року, підписаного АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників клієнта від 20 вересня 2021 року, загальна кількість боржників 9188 (а.с. 16).

Позивачем надано платіжне доручення № 559 від 20 вересня 2021 року про сплату ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на рахунок АТ «АЛЬФА-БАНК» суми коштів за право вимоги згідно договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року (а.с. 17).

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст.ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, визначено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправления (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Згідно з ч.8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляє у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту - прийняття пропозиції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону Україну «Про електронні довірчі послуги».

З огляду на зазначене, вчинення правочину між сторонами відбулося відповідно до вищезазначених норм Закону, між ним досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору кредиту, що засвідчено підписом позичальника.

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Доказів погашення заборгованості за договором кредиту, як первісному кредитору АТ «АЛЬФА-БАНК», так і ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», відповідачем суду надано не було.

Вирішуючи спір, апеляційний суд виходить з того, що між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем укладено кредитний договір від 03 січня 2019 року шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), банк виконав взяті на себе зобов`язання за цим договором, надав кредитні кошти у вигляді встановлення ліміту кредитної лінії у сумі 200000 грн, проте позичальник своєчасно кредитного боргу, у визначений договором строк, не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість по кредиту у розмірі 64376,50 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та стягнення з ОСОБА_1 64376,50 грн заборгованості за кредитним договором від 03 січня 2019 року.

Крім того, звертаючись до суду з позовом ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» просило стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката Макєєва В.М. у розмірі 7100 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції позивачем було надано Договір про надання правничої допомоги №05-10/23 від 05 жовтня 2023 року (а.с. 25).

07 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Макєєвим В.М. було підписано Акт №1 приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого, адвокат надав, а клієнт прийняв юридичні послуги відповідно до договору про надання правничої допомоги №05-10/23 від 05 жовтня 2023 року, на загальну суму 7100 грн (а.с. 26зв.).

07 березня 2024 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було здійснено оплату послуг адвоката Макєєва В.М. у розмірі 7100 грн, призначення платежу: оплата згідно договору про надання правничої допомоги №05-10/23 від 05 жовтня 2023 рок, що підтверджується платіжною інструкції № 1132 (а.с. 27).

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина 3 статті 137 ЦПК України.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, затрачений на надання таких послуг, що підтверджено належними доказами, розгляд справи судом першої інстанції у відкритому судовому засіданні без участі представника позивача, колегія суддів вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції підлягають компенсації за рахунок відповідача ОСОБА_1 у розмірі 7100 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено, рішення суду було скасовано та ухвалене нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3028 грн та апеляційної скарги в розмірі 4542 грн.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ч. 1 ст. 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» задовольнити.

Рішення Ковпаківського міськрайонного суду м. Суми від 22 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 64376,50 грн

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» понесені позивачем витрати на правову допомогу у суді першої інстанції в сумі 7100 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3028 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 4542 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов