20 жовтня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої - судді Косіциної В.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Дарієнка Віктора Дмитровича про відвід судді,-
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
13 жовтня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Дарієнка Віктора Дмитровича про відвід судді, у якій заявник просить відвести суддю Косіцину В.В. від розгляду справи.
У період з 10 жовтня 2025 року по 17 жовтня 2025 року головуюча - суддя Косіцина В.В. перебувала на лікарняному.
Заява мотивована наступним:
- суддя помилково вказала в ухвалі, що позовну заяву подано із додержанням вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, зокрема, в позові не зазначено конкретні обставини видачі кредитних коштів, а додані до позовної заяви документи не посвідчені належним чином;
- суддя помилково не врахувала, що в позовній заяві взагалі відсутня інформація про дату/дати і суму/суми кредиту, а також правильний і детальний розрахунок;
- суддя помилково не побачила, що в описовій частині позову про стягнення 431 128,47 гривень неправдиво вказується про нібито наявність заборгованості на суму 431 128,47 гривень, із яких тіло кредиту 256 072,00 гривень, відсотки - 103 888,37 гривень. Проте, вказує, що проста арифметика свідчить про те, що розмір заборгованості становить 385 567,37 гривень (256072+103888,37), але аж ніяк не 431 128,47 гривень. Посилається на те, що зі змісту позову вбачається, що це не є опискою, а є умислом позивача, не введення судді в оману або у згорів, із розрахунком на те, що це не буде враховано судом і суд розгляне справу без належного і обов`язкового виклику сторін;
- суддя помилково не врахувала позицію ОСОБА_1 про те, що у нього відсутні борги перед АТ «ОТП БАНК», а сам відповідач є тяжкохворий та перебуває на стаціонарному лікуванні. Вказує, що для отримання всіх документів від відповідача, а також від інших осіб потрібен значний час, участь суду у витребуванні документів, а тому, розгляд справи в такому випадку можливий лише в порядку загального позовного провадження;
- суддя Косіцина В.В. помилково не звернула увагу на те, що позов ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» не підписана директором;
- суддя Косіцина В.В. помилково виносить рішення із порушенням при відсутності боргу у відповідача перед АТ «ОТП БАНК» та представлення позивачем до суду підроблених вимог без підпису директора про стягнення суми коштів, яка суперечить сумі в описовій частині позивачем, додатково свідчить про недобросовісність позивача та потребує ретельного розгляду справи судом в підготовчому засіданні із обов`язковою участю позивача та відповідача, витребування оригіналів доказів, призначення експертизи, залучення третьої особи тощо.
Вказує, що зазначені у своїй сукупності докази свідчать про те, що ОСОБА_2 бракує неупередженості під час розгляду справи, оскільки, грубо порушуючи право на правосуддя тяжкохворої людини, який не має боргів, Косіцина В.В. третій раз прийняла рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, що свідчить про прямий умисел судді Косіциної В.В. на порушення принципу відкритого розгляду справи, справедливий судовий розгляд та доступ до правосуддя.
Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
10 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 431 128,47 гривень та здійснити розподіл судових витрат.
За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В.
Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Вказана ухвала доставлена до електронного кабінету відповідача 12 вересня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.
Скан-копія позову з додатками була доставлена до електронного кабінету відповідача 15 вересня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.
Також, представник відповідача - адвокат Дарієнко Віктор Дмитрович ознайомився з матеріалами справи 22 вересня 2025 року, про що свідчить відповідна відмітка з його підписом на заяві про ознайомлення з матеріалами справи.
24 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшли заперечення представника ОСОБА_1 - адвоката Дарієнка Віктора Дмитровича проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у якій заявник просив призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Заперечення мотивовано тим, що у позовній заяві не вказано конкретні обставини видачі кредитних коштів, відсутня інформація про дату/дати і суму/суми нібито отримання відповідачем кредитних коштів та відсутній правильний і детальний розрахунок заборгованості в разі її наявності та встановлення конкретної суми заборгованості на підставі правильної формули розрахунку. Заявник посилається на те, що сума заборгованості є неправдивою, та зазначене є не опискою, а спрямовано на введення суду в оману. Вказує, що відповідач не має жодних боргів перед АТ «ОТП БАНК», а тому, існують підстави для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, оскільки, потрібно значний проміжок часу для отримання відомостей від АТ «ОТП БАНК» та відповідача. Зазначає, що відсутність боргів перед АТ «ОТП БАНК» зі сторони відповідача та пред`явлення позивачем позову свідчить про недобросовісні позивача та необхідності детального розгляду справи, призначення експертизи тощо.
Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року заперечення представника ОСОБА_1 - адвоката Дарієнка Віктора Дмитровича проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - залишено без задоволення.
Згідно з частиною першою статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:
1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;
3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;
4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;
5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.
Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд касаційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).
Верховний Суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід суддів, суд повинен брати до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.
Як вже було вказано, підставами для відводу є те, що в ухвалі про відкриття провадження у справі вказано, що позовну заяву подано із додержанням вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, проте, відповідач з цим не погоджується. В позовній заяві взагалі відсутня інформація про дату/дати і суму/суми кредиту, а також правильний і детальний розрахунок.
Заявник вказує, що позові не зазначено конкретні обставини видачі кредитних коштів, а додані до позовної заяви документи не посвідчені належним чином.
Проте, в абзаці першому позовної заяви викладені обставини видачі кредиту.
Більше того, позов з додатками надійшов до суду підшитий, на зворотній стороні позову нитка скріплена наклейкою з надписом: «Прошито та пронумеровано на 53 аркушів. З оригіналом згідно. Директор ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». Підпис. Печатка».
Додатком №15 до позову є розрахунок заборгованості за кредитним договором.
При цьому, перевірка розрахунку на предмет його правильності не вирішується під час відкриття провадження у справі, а є предметом розгляду справи по суті.
У разі, якщо відповідач не згоден із наданим позивачем розрахунком, він має право подати контррозрахунок, на що було наголошено в ухвалі про відмову у задоволенні заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (абзац 14 мотивувальної частини, де вказано наступне: «Будь-які заперечення щодо предмету спору (в тому числі, надання контррозрахунку, доказів, що підтверджують відсутність грошового зобов`язання) сторони можуть висловити у заявах по суті справи
Щодо того, що суддя помилково не побачила, що в описовій частині позову про стягнення 431 128,47 гривень неправдиво вказується про нібито наявність заборгованості на суму 431 128,47 гривень, із яких тіло кредиту 256 072,00 гривень, відсотки - 103 888,37 гривень. Проте, вказує, що проста арифметика свідчить про те, що розмір заборгованості становить 385 567,37 гривень (256072+103888,37), але аж ніяк не 431 128,47 гривень. Посилається на те, що зі змісту позову вбачається, що це не є опискою, а є умислом позивача, не введення судді в оману або у згорів, із розрахунком на те, що це не буде враховано судом і суд розгляне справу без належного і обов`язкового виклику сторін суд зазначає наступне.
Зі змісту позову та доданого розрахунку (додаток 15) вбачається, що до складу заборгованості входить не тільки тіло кредиту (256 072,00) та відсотки 103 888,37), але й комісія (71 168,10).
Складанням зазначених сум отримується сума у розмірі 431 128,47 гривень.
Ще однією підставою для відводу є те, що суддя помилково не врахувала позицію ОСОБА_1 про те, що у нього відсутні борги перед АТ «ОТП БАНК».
Проте, питання щодо наявності або відсутності у відповідача зобов`язання перед відповідачем є предметом розгляду справи по суті, та не може вирішуватися судом під час відкриття провадження у справі.
Ще однією підставою є те, що справа потребує ретельного розгляду справи судом в підготовчому засіданні із обов`язковою участю позивача та відповідача, витребування оригіналів доказів, призначення експертизи, залучення третьої особи тощо.
В ухвалі суду від 06 жовтня 2025 року роз`яснено ч.1 ст.43 ЦПК України вказано, що учасники справи мають право:
1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень;
2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;
3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;
4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти;
5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках;
6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
Також роз`яснено, що проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін - ніяк не впливає на можливість реалізації зазначених прав, а скоріше залежить від волевиявлення учасників справи. Тому, будь-які заперечення щодо предмету спору (в тому числі, надання контррозрахунку, доказів, що підтверджують відсутність грошового зобов`язання) сторони можуть висловити у заявах по суті справи.
Проте, з моменту отримання копії ухвали відповідачем, тобто, з 12 вересня 2025 року будь-які із зазначених процесуальних дія, які представник відповідача наводить в заяві про відвід - не ініціювалися.
Наведені процесуальні дії також не ініціювалися представником позивача з момент ознайомлення з матеріалами справи, тобто, з 22 вересня 2025 року.
Зазначене у своїй сукупності свідчить про те, що неведені підстави для відводу свідчать виключно про незгоду із процесуальними діями головуючої (прийняття позову до розгляду та відкриття провадження у справі, відмова у задоволенні заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження).
Відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою (пункт 2 частини третьої статті 376 ЦПК України).
Тобто, наявність у осіб, які беруть участь у цивільному процесі, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді протягом розгляду справи не можуть бути підставою згідно із ст.ст.36 ЦПК України для відводу судді, всі ці заперечення можуть бути викладені цими особами в апеляційній скарзі, у разі незгоди з прийнятим судовим рішенням.
За таких обставин, наведені у заяві представника ОСОБА_3 - адвоката Дарієнка Віктора Дмитровича про відвід судді, у зв`язку з наявністю яких заявник просив відвести головуючого суддю по справі свідчать виключно про незгоду заявника з процесуальними рішенням судді, що у значенні вказаних вище імперативних приписів частини 4 статті 36 ЦПК України, не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу, проте, заперечення на які можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення, ухваленого за наслідками розгляду справи.
У заяві про відвід відповідач посилається на те, що суддя Косіцина В.В. відкрито працює на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» в отриманні доказів, що свідчить про упередженість і відсутність безсторонності.
Проте, не зрозуміло яким чином головуюча по справі сприяє позивачеві в отриманні доказів, оскільки, будь-які заяви або клопотання про витребування доказів представниками позивача - не пред`являлися. Питання про витребування доказів у цій справі взагалі не вирішено судом.
Більше того, зазначені обставини не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами по справі.
На підставі даних, що знаходяться в ЄДРСР, будь-яка особа може встановити та переконатися, що переважну більшість справ, що стосуються стягнення заборгованості за кредитним договором розглядаються суддею Косіциною В.В. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за умови, що це дозволяють умови, визначені в статті 274 ЦПК України.
Тобто, позиція судді щодо розгляду справ, про стягнення заборгованості за кредитними договорами застосовується не тільки відносно позовів ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», але й до будь-яких інших фізичних та юридичних осіб.
За таких обставин, заява представника відповідача про те, що суддя Косіцина В.В. відкрито працює на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» в отриманні доказів, що свідчить про упередженість і відсутність безсторонності - не відповідає дійсності.
Тому, враховуючи те, що частина підстав для відводу свідчать виключно про незгоду представника відповідача із процесуальними діями судді, пов`язаними із прийняттям заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, відмовою у задоволенні заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а інша частина підстав для відводу не відповідають дійсності та не підтверджуються матеріалами справи, суд вважає, що заява про відвід - є необґрунтованою та доходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд доходить до висновку про наявність підстав для передання заяви до канцелярії суду задля визначення судді в порядку ст. 33 ЦПК України для розгляду заяви про відвід.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 14,36,39,40 ЦПК України, суд,-
У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Дарієнка Віктора Дмитровича про відвід судді - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення, ухвалене за наслідками розгляду справи.

Суддя Косіцина В.В.