У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Голяни О.В., за участі секретаря судового засідання Газій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

04.09.2025 через підсистему «Електронний суд» акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 12.10.2010.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 05.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Заяви та клопотання.

06.10.2025 представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подано до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 погасила заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.10.2010, а тому відсутній предмет спору.

Пояснення сторін надані в судовому засіданні.

В судове засідання сторони, їх представники не з`явилися.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись з матеріалами заяви представника позивача, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Суд встановив, що на час ухвалення судом судового рішення відсутній предмет спору, оскільки відповідач ОСОБА_1 повністю сплатила позивачу спірну заборгованість, у зв`язку з чим між сторонами не залишилось неврегульованих питань.

За таких обставин суд дійшов висновку про закриття провадження у справі. Висновок суду узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, який викладений в постанові від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20.

Відповідно до частини другої статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн., який підлягає поверненню останньому з державного бюджету.

Керуючись ст. 49, 53, 277 ЦПК України, суд, -

постановив:

Провадження в справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, закрити на підставі п.2 ч.1ст.255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Роз`яснити, що відповідно до вимог ч.2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повернути Акціонерному товариству комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 2 422,40 грн., сплачений при зверненні до суду з позовною заявою згідно платіжної інструкції №BOJ65B4CVJ від 25.08.2025.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Олена ГОЛЯНА