ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року м. Чернівці

Справа № 722/917/25

Провадження № 22-ц/822/835/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Литвинюк І. М.,

суддів: Кулянди М. І., Перепелюк І. Б.,

секретар - Собчук І. Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Укрпошта»,

третя особа - Департамент соціального захисту населення Чернівецької ОДА (ОВА),

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07 липня 2025 року, головуючий у І-й інстанції Cуський О. І.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2025 року звернувся до суду з позовом до АТ «Укрпошта», третя особа - Департамент соціального захисту населення Чернівецької ОДА (ОВА), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є учасником бойових дій, інвалід 2 групи внаслідок війни, звільнений у вересні 2024 року з військової служби у зв`язку з інвалідністю.

Для одержання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку, затвердженого розпорядженням Чернівецької обласної військової адміністрації від 27.03.2024 №262-р., 05.12.2024 він здійснив у відділенні поштового зв`язку м. Кельменці Чернівецької області поштове відправлення 599 на адресу Департаменту соціального захисту населення Чернівецької ОДА (ОВА) із письмовою заявою від 05.12.2024 та додатком необхідних документів. Доказом даного звернення є фіскальний чек від 05.12.2024 №76.

Зазначене поштове відправлення Департаменту СЗН Чернівецької ОДА (ОВА) за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, 245 вручено 13.12.2025, що підтверджується листом-відповіддю АТ «Укрпошта» від 09.01.2025 №1853-М-091-В.

В листах-відповідях від 13.01.2025 №М-2155 та від 24.02.2025 №М-129/2 Департамент СЗН повідомив, що вищевказане звернення від 05.12.2024 надійшло до нього 16.12.2024 після останнього засідання постійно діючої комісії і розглянути питання про надання йому одноразової грошової допомоги у 2024 році не було можливості.

Відповідно до пункту 1 розділу 2 Нормативів та нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, строк пересилання вищезазначеної рекомендованої поштової кореспонденції позивача від 05.12.2024 в межах області становить до 6 днів, а не 8 днів, як відбулося фактично. Отже, неналежне надання відповідачем послуг поштового зв`язку є очевидним і підтверджене вищенаведеними доказами.

По факту порушення термінів пересилання рекомендованого листа №599 позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перевірки від 10.02.2025. У відповідь листом від 18.02.2025 №1853-М-152-В йому повідомлено про необхідність заповнення заяви на відшкодування оператором поштового зв`язку збитків за несвоєчасну доставку реєстрових поштових відправлень усіх видів у вигляді штрафу у розмірі 25% вартості послуги поштового зв`язку. Оскільки вартість наданої позивачу послуги поштового зв`язку згідно з фіскальним чеком №76 від 05.12.2024 становить 90,00 грн, розмір вказаного штрафу в розмірі 25% становить 22,50 грн, який є мізерним у порівнянні із завданою позивачеві матеріальною шкодою у вигляді неодержаної одноразової грошової допомоги в сумі 15 000 грн.

Крім матеріальної шкоди несвоєчасна доставка вказаного рекомендованого листа зумовила перебування позивача у стресі та переживанні (забрання багато сил та енергії), тим самим завдавши йому моральну шкоду, які він оцінює в розмірі, однократному розміру мінімальної заробітної плати, - 8 000 грн.

Вважав, що через неналежне виконання обов`язку по наданню послуг поштового зв`язку відповідач повинен понести відповідальність у вигляді відшкодування завданої майнової та моральної шкоди.

Просив визнати неналежне виконання відповідачем обов`язку з пересилання рекомендованого поштового повідомлення №599, стягнути з AT «Укрпошти» на його користь матеріальну шкоду в розмірі 15 000 грн та компенсацію завданої моральної шкоди у сумі 8 000 грн.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07 липня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано неналежним виконання АТ "Укрпошта" обов`язку з пересилання рекомендованого поштового відправлення №599.

Стягнуто з АТ "Укрпошта" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами було укладено договір про надання поштових послуг. Строк вручення рекомендованої кореспонденції становить 3-4 дні, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що зазначене рекомендоване поштове відправлення було доставлено із запізненням, оскільки одержувач його отримав через 8 днів.

Позивач звільнився з військової служби у вересні 2024 року. Порядок надання грошової допомоги був затверджений розпорядженням Чернівецької ОВА від 27.03.2024 №262-року, а тому позивач затримав відправку заяви на допомогу до 05.12.2024, передбачаючи ризики щодо пересилання відправлення, які вплинули на роботу операторів поштового зв`язку, адресата, тому суд дійшов висновку, що АТ «Укрпошта» не заподіювало ОСОБА_1 матеріальної шкоди на суму 15 000 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, вимоги розумності і справедливості.

На зазначене рішення суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що через неналежне виконання відповідачем обов`язку з пересилання зазначеного поштового відправлення (на протязі 8 днів замість до 6 днів) він втратив одноразову грошову допомогу 15 000 грн.

Суд першої інстанції, визнавши неналежним виконання відповідачем вказаного обов`язку, за таких обставин дійшов до хибного висновку, що з урахуванням глибини душевних страждань позивача, розумності і справедливості, розмір заявленого позивачем відшкодування моральної шкоди в сумі 8000 грн не повинен призводити до його збагачення і підлягає стягненню в сумі 1000 грн.

При розгляді даної справи судом першої інстанції не застосовано ст. ст. 526, 610, 611,614, 617, 906 ЦК України та ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки не відшкодовано відповідачем завдані позивачу збитки в розмірі 15 000 грн. Натомість судом застосовано ст. 32 ЗУ «Про поштовий зв`язок», який в даному випадку застосовувати не належало із-за завдання відповідачем значної матеріальної шкоди; ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів»; неправильно застосовано ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України щодо розміру відшкодування моральної шкоди.

У відзиві АТ «Укрпошта» просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Зазначає, що позивачем жодним чином не наводиться в чому саме полягає незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також обставини, не встановлені судом, та які мають значення для справи; в свою чергу, судом першої інстанції в повній мірі було з`ясовано обставини, на які сторони посилаються у своїх заявах по суті та надано їм правильну оцінку відповідно до норм чинного законодавства України.

Позиція позивача, наведена у апеляційній скарзі, фактично зводиться до висловлення незгоди з прийнятими судовими рішеннями, є проханням про перегляд справи, переоцінку встановлених судоми обставин та доказів тільки через те, що рішення скаржник вважає незаконним, адже позивач лише зазначає про те, що судом не застосовано норми ЦК України, в той час, не наводячи правових підстав саме для застосування вказаних ним норм, а також норм законодавства, якими обґрунтовується заявлена ним до стягнення сума матеріальної шкоди.

За невиконання чи неналежне виконання послуг з пересилання внутрішніх поштових відправлень, доручень користувачів щодо поштових переказів оператори поштового зв`язку несуть перед користувачами таку визначену вказаною спеціальною нормою відповідальність за несвоєчасну доставку реєстрованих поштових відправлень усіх видів - штраф у розмірі 25 відсотків вартості послуги поштового зв`язку. Інша відповідальність законодавством не передбачена.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частин 4, 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства)); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частинами 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині позовних про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 05.12.2024 звернувся до відділення поштового зв`язку 60100, м. Кельменці Чернівецької області, з приводу надання послуг поштового зв`язку, а саме направлення рекомендованого поштового відправлення на адресу Департаменту соціального захисту населення Чернівецької ОДА (ОВА), що підтверджується копією фіскального чека від 05.12.2024 на суму 90,00 грн.

Зазначене поштове відправлення не було вручено адресату Департаменту соціального захисту населення Чернівецької ОДА (ОВА) у встановлені строки.

Як вбачається з листа АТ "Укрпошта" №1853-М-091-В від 09.01.2025, наданого за запитом ОСОБА_1 , на адресу Департаменту соціального захисту населення Чернівецької ОДА (ОВА) лист надійшов та був вручений 13.12.2024.

Згідно із заявою ОСОБА_1 про проведення перевірки від 10.02.2025 вбачається, що позивач просив провести перевірку за фактом неналежного надання оператором поштового зв`язку АТ «Укрпошта» обов`язків з надання послуг поштового зв`язку щодо пересилання адресату його реєстрованого поштового відправлення № 599 (рекомендований лист) відправленого з ВПЗ Кельменці 05.12.2024 року.

Відповідно до копії листа директора департаменту клієнтської підтримки від 18.02.2025 №1853-М-152-В АТ «Укрпошта» повідомило позивача, що за порушення термінів пересилання рекомендованого листа №599 оператором поштового зв`язку несе відповідальність за несвоєчасну доставку реєстрованих поштових відправлень усіх видів штраф у розмірі 25% вартості послуги поштового зв`язку і для виплати даного відшкодування запропонувало заповнити заяву та надати чек.

Згідно із статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими

Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на частину першу статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Відносини у сфері надання послуг поштового зв`язку регулюються Конституцією України, Законом України «Про поштовий зв`язок», Всесвітньою поштовою конвенцією, Статутом Всесвітнього поштового союзу, Регламентом поштової кореспонденції, Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року, та внутрішніми нормативними актами, складеними та прийнятими відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» послуги поштового зв`язку продукт діяльності оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів банківських операцій, спрямований на задоволення потреб користувачів. Оператор поштового зв`язку (оператор) суб`єкт підприємницької діяльності, який в установленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про поштовий зв`язок» основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, зокрема, є забезпечення надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості.

Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості (абзац 2 статті 13 Закону України «Про поштовий зв`язок»).

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (з наступними змінами і доповненнями), міжнародне поштове відправлення з оголошеною цінністю міжнародне реєстроване поштове відправлення з вкладенням паперів, документів або інших предметів, оцінка вартості яких визначається відправником. Приймання поштового відправлення, поштового переказу виробнича операція, яка полягає в оформленні поштового відправлення, поштового переказу, що подаються для пересилання.

Статтею 18 Закону України «Про поштовий зв`язок» та пунктом 129 Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що оператор поштового зв`язку за невиконання чи неналежне виконання послуг поштового зв`язку несе відповідальність перед користувачами послуг поштового зв`язку згідно із законами України.

Згідно частини 1 статті 32 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператори поштового зв`язку несуть перед користувачами відповідальність за невиплату грошей за поштовим переказом, порушення строків пересилання поштового переказу - відповідно до закону.

Так, суд першої інстанції встановив, що рекомендоване поштове відправлення позивача було доставлено із запізненням, оскільки одержувач його отримав через 8 днів, а позивач затримав відправку заяви на допомогу до 05.12.2024, передбачаючи ризики щодо пересилання відправлення, які вплинули на роботу операторів поштового зв`язку. За таких обставин суд зробив висновок, що АТ «Укрпошта» не заподіяло ОСОБА_1 матеріальної шкоди на суму 15 000 грн.

Отже, відповідальність АТ «Укрпошта», як Національного оператора поштового зв`язку, перед користувачами чітко регламентована ст. 32 Законом України «Про поштовий зв`язок». Зокрема за невиконання чи неналежне виконання послуг з пересилання внутрішніх поштових відправлень, доручень користувачів щодо поштових переказів оператори поштового зв`язку несуть перед користувачами визначену вказаною спеціальною нормою відповідальність за несвоєчасну доставку реєстрованих поштових відправлень усіх видів штраф у розмірі 25% вартості послуги поштового зв`язку.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні цієї позовної вимоги.

Щодо відшкодування моральної шкоди, враховуючи неналежне виконання відповідачем АТ «Укрпошта» своїх обов`язків з пересилання та вручення поштового відправлення, та з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд першої інстанції правильно визначив відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого.

При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Такі висновки зроблені Верховним Судом в постанові від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20, постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, апелянт не погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди та просить задовольнити позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі.

Однак апелянтом не враховано наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Враховуючи обставини даної справи та зазначені норми права, колегія суддів вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено підстав для відшкодування йому як матеріальної, так і моральної шкоди в зазначеному в позові розмірі.

Однак апеляційний суд звертає увагу на те, що принцип заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius) відомий ще з часів римського права та існував у зв`язку із іншим правилом - tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення). Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення.

Тобто, особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 179/363/21, постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року в справі № 757/42885/19-ц, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року в справі № 336/6023/20, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року в справі № 756/11081/20.

Колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів для спростування висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення відповідно до статті 376 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І. М. Литвинюк

Судді: М. І. Кулянда

І. Б. Перепелюк