Справа № 127/7329/25
Провадження 2/127/1342/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позивач просив зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Обґрунтував вимоги тим, що серед утриманців позивача є неповнолітній ОСОБА_3 , неповнолітній ОСОБА_4 , який є сином від другого шлюбу, ОСОБА_5 , яку він утримує до досягнення спільною дитиною трьох річного віку та його непрацездатний батько - ОСОБА_6 . Вказав, що утримувані з позивача аліменти загалом становлять більше 70% його доходу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2025 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Також вказаною ухвалою роз`яснено процесуальні права сторін, зокрема, право відповідача на подання відзиву на позовну заяву та право позивача на подання відповіді на відзив.

ОСОБА_2 08.04.2025 подала відзив на позовну заяву, у якому просила залишити позовні вимоги без задоволення. Вказала, що з грудня 2024 року з позивача аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 не стягуються. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області №127/2741/23 від 24.04.2023 позивач позбавлений батьківських прав стосовно ОСОБА_3 . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області №127/33512/24 від 29.10.2024 постановлено надати ОСОБА_7 дозвіл на усиновлення ОСОБА_3 . Рішення набуло законної сили 05.12.2024. Зазначене виключає обов`язок позивача сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 . Також вказала, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 131733,63 грн за попередній період до грудня 2024 року, які стягуються виконавчою службою. За таких обставин предмет спору у цій справі відсутній.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.06.2025 справу прийнято до провадження суддею Вінницького міського суду Вінницької області Горбатюком В.В.

Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з таких підстав.

З 28.03.2024 Позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою від 15.04.2024.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 24.02.2023 у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в шлюбі народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вінницьким міським судом Вінницької області 11.02.2019 у справі №127/2699/19 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліментів на в утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 28.01.2019 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/2697/19 від 22.02.2019 розірвано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2954.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/33270/23 від 07.12.2023 стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 27.10.2023, до досягнення дитиною повноліття, а також про стягнення з Відповідача на користь ОСОБА_5 аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років, в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 27.10.2023, і до 31.01.2026.

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/24302/24 від 15.10.2024 постановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 , непрацездатного батька Позивача, аліменти на його утримання в розмірі 1/12 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 22.07.2024 року, та довічно.

23.05.2019 державним виконавцем Староміського ВДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59179605 щодо примусового виконання судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/2699/19.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 21.08.2021 відповідач ОСОБА_9 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 та після реєстрації шлюбу залишила прізвище чоловіка « ОСОБА_10 ».

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2023 року у справі №127/2741/23 ОСОБА_1 позбавлений батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2024 у справі №127/33512/24 задоволено заяву ОСОБА_7 про усиновлення та ОСОБА_7 надано дозвіл на усиновлення дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказаним рішенням суд постановив внести зміни до актового запису про народження неповнолітнього ОСОБА_3 - батьком дитини вказано ОСОБА_7 , прізвище дитини змінено на « ОСОБА_10 », по-батькові - на « ОСОБА_11 ».

Зазначене рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 05.12.2024, що встановлено судом відповідно до Єдиного реєстру судових рішень.

Внесення вказаних змін до актового запису про народження ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом НОМЕР_4 від 07.02.2025 про народження ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У частині другій статті 51 Конституції України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Аналогічні вимоги містяться у частині першій статті 180 СК України.

Відповідно до частини першої статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

За змістом частини другої статті 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини.

Згідно із частиною першою статті 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка.

З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням (частина третя статті 232 СК України).

Частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України визначено, що усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

Верховний Суд у постанові № 522/5039/21 від 31 серпня 2022 року виснував, що аналіз положень сімейного законодавства свідчить про те, що обов`язок утримувати дитину до її повноліття заснований на факті батьківства, натомість усиновлення змінює суб`єктний склад правовідносин матері, батька та дитини.

Щодо тлумачення положень абзацу другого частини першої статті 232 СК України в контексті збереження прав та обов`язків з дитиною одним із батьків за походженням, то їх треба розуміти таким чином, що законодавець передбачив можливість дитині, яка усиновлена однією особою, зберегти правовий зв`язок із батьком або матір`ю за походженням, які не позбавлені батьківських прав та надали згоду на усиновлення.

При цьому таке збереження правового зв`язку можливо лише у спосіб, який виключає ситуацію в якій у дитини, з юридичної точки зору, будуть одночасно наявні дві матері або два батька.

Тобто у разі, якщо дитина усиновлена чоловіком, збереження прав та обов`язків між дитиною та її батьком за походженням (біологічним батьком) виключене, однак можливе збереження прав та обов`язків між матір`ю та дитиною.

Відповідно, якщо усиновлювачем є жінка, збереження прав та обов`язків між дитиною та її матір`ю за походженням (біологічною матір`ю) виключається, але можуть бути збережені права та обов`язки між батьком та дитиною.

Сімейне законодавство України не передбачає обов`язку батька за походженням, чия дитина усиновлена іншим чоловіком, утримувати таку дитину до досягнення нею повноліття.

У цій справі судом встановлено, що рішенням суду у справі №127/2741/23 від 24.04.2023 позивач позбавлений батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , на підставі рішення суду у справі №127/33512/24 від 29.10.2024 ОСОБА_3 усиновив ОСОБА_7 (зі зміною прізвища, по-батькові, без згоди біологічного батька позбавленого батьківських прав), а отже з моменту здійснення усиновлення, саме у ОСОБА_7 в силу закону виник обов`язок утримувати дитину. Натомість особисті та майнові права і обов`язки між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 припинені, у тому числі в частині обов`язку утримувати дитину до її повноліття.

За таких обставин, у суду відсутні підстави зменшувати розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина, обов`язку утримувати якого позивач не має.

Тобто суд дійшов висновку про відсутність предмету спору у цій справі.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За змістом цієї статті, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Зважаючи, що рішення суду про усиновлення ОСОБА_3 набрало законної сили 05.12.2024 (момент припинення обов`язку позивача утримувати ОСОБА_3 ), а позивач звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 07.03.2025, суд дійшов висновку, що на момент звернення до суду з цим позовом предмет позову був відсутній.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що провадження у справі необхідно закрити у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Позивач не заявляв клопотання про повернення сплаченої суми судового збору, тому суд не вирішує вказане питання.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 255, 260, 261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - закрити.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. В. Горбатюк