УХВАЛА

06 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 761/16207/20

провадження № 61-11402ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткову ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 липня 2025 року у справі за заявою Національного інституту стратегічних досліджень про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про визнання незаконним та скасування наказу в частині, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. У грудні 2024 року Національний інститут стратегічних досліджень звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині.

2. Шевченківський районний суду міста Києва ухвалою від 16 січня 2025 року заяву задовольнив частково.

3. Визнав таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий

14 березня 2023 року Шевченківським районним судом міста Києва на виконання постанови Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 761/16207/20

в частині стягнення з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 34 804, 44 грн.

4. Крім того, Шевченківський районний суду міста Києва додатковою ухвалою від 18 лютого 2025 року, яку Київський апеляційний суд постановою від 16 липня 2025 року залишив без змін, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнив частково.

5. Стягнув з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 912,50 грн.

6. 04 вересня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткову ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 16 липня 2025 року.

7. Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків. У вказаній ухвалі зазначено, що заявник має право подати до суду належні докази на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови.

8. 12 вересня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків касаційної скарги.

9. Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

10. Київським апеляційним судом проголошено скорочене та складено повне судове рішення 16 липня 2025 року, тому останнім днем касаційного оскарження

є 15 серпня 2025 року.

11. Вказану касаційну скаргу заявник подав 04 вересня 2025 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, і заявляє клопотання про поновлення цього строку. В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що копію оскаржуваного судового рішення отримав 07 серпня 2025 року, на підтвердження чого надає: роздруківку трекінгу поштового відправлення, копію супровідного листа суду апеляційної інстанції про направлення копії оскаржуваної постанови, копію конверта, в якому судом апеляційної інстанції направлено копію оскаржуваної постанови.

12. Розглянувши клопотання, касаційний суд дійшов висновку, що вказана заявником причина пропуску строку на касаційне оскарження підтверджена наданими доказами, що свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин. Встановлені обставини є підставою для задоволення клопотання та поновлення заявнику строку на касаційне оскарження.

13. Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

14. Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню (пункт 25 частини першої

статті 353 ЦПК України).

15. Відповідно до статті 25 ЦПК України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

16. Касаційний суд при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами глави 2 розділу V ЦПК України «Касаційне провадження».

17. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

18. Отже, ухвала суду першої інстанції щодо задоволення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, після її перегляду в апеляційному порядку, не входить до переліку судових рішень, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті положень частини першої статті 389 ЦПК України.

19. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу (частина перша статті 270 ЦПК України).

20. Частинами третьою статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

21. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 липня 2023 року

у справі № 904/8884/21 зазначила що за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні, питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, який усуває недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі.

22. У постанові Верховного Суду від 01 листопада 2023 року

у справі № 202/3681/16 зроблено висновок, що тлумачення положень статті 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги.

23. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо: касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

24. Додаткова ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року є невід`ємною частиною ухвали Шевченківського районного суду

міста Києва від 16 січня 2025 року, тому вказана додаткова ухвала не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

25. Оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження суд відмовляє.

26. Керуючись статтями 390, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження додаткової ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 16 липня 2025 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва

від 18 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 липня 2025 року.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров