Справа № 368/707/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2025 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого - судді Закаблук О.В.

При секретарі - Токовенко Н.О.

За участі:

Сторона позивача:

Позивач - ОСОБА_1

Представник позивача - авдокат Матюшенков Д.В.

Сторона відповідача:

Відповідач - ОСОБА_2

Представник відповідача - адвокат Петровська Іваніченко О.С.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - про визнання права власності в порядку спадкування, суд, -

В С Т А Н О В И В :

06.05.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , (Том № 1, а.с. 1 9), - про визнання права власності в порядку спадкування, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Визначити їй розмір для сплати судового збору.

2. В порядку підготовки справи до розгляду:

- витребувати у Приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Руденко Андрія Володимировича спадкову справу № 60/2021, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- витребувати у Відповідача технічний паспорт на спірний Житловий будинок що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- витребувати у Відповідача реєстраційне посвідчення на транспортний засіб марки ЗИЛ-ММЗ модель 4502, 1982 року випуску, об`єм двигуна бооо куб. см.;

- витребувати у Відповідача реєстраційне посвідчення на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN модель Т5, 2005 року випуску, об`єм двигуна 1900 куб. см..

2. Визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (рнокпп: НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами (житловий будинок "А", загальною площею 100.2 кв.м., житлова площа 70.2 кв.м, сарай "Б1", літня кухня "Б2", гараж "Б3", убиральня "В", погріб, під "Б"), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3 Визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (рнокпп: НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування на 1/2 частину Земельної ділянки, кадастровий номер :01:404:0069, площа 0.0767 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4. Визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (рнокпп: НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування на 1/2 частину транспортного засобу марки ЗИЛ-ММЗ модель 4502,1982 року випуску, об`єм двигуна бооо куб. см. Дата реєстрації в ТСЦ МВС №3242, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

5. Визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (рнокпп: НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування на 1/2 частину транспортного засобу марки VOLKSWAGEN модель Т5, 2005 року випуску, об`єм двигуна 1900 куб. см. Дата реєстрації 08.01.2009 в ТСЦ МВС №3242, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

6. Вирішити питання про судові витрати.

Вимоги, викладені в позовній заяві (позовні вимоги), позивачка в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

- 07 березня 1981 року між її батьками, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб, про що складений відповідний актовий запис №16.

Від шлюбу у її батьків народилися:

- вона, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

За час перебування у шлюбі, її батьки набули у власність наступне майно:

1. Житловий, а саме: житловий будинок, А, загальною площею 100.2 кв.м., житлова площа 70.2 кв.м, з відповідними будівлями та спорудами: сарай, Бі, літня кухня, Б2, гараж, Б3, убиральня, В, погріб, під Б, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Житловий будинок). Свідоцтво про право власності, на житловий будинок, від 23.11.1989, що видане Кагарлицькою міською радою народних депутатів;

2. Земельну ділянку, кадастровий номер :01:404:0069, площа 0.0767 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Земельна ділянка), дата державної реєстрації 07.07.2016 року;

3. Транспортний засіб марки ЗИЛ-ММЗ модель 4502, 1982 року випуску, об`єм двигуна бооо куб. см. Дата реєстрації в ТСЦ МВС №3242 (далі - ТЗ ЗИЛ);

4. Транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Т5, 2005 року випуску, об`єм двигуна 1900 куб. см.. Дата реєстрації 08.01.2009 в ТСЦ МВС №3242 (далі - ТЗ VOLKSWAGEN).

Також її матір`ю було набуто, що не є об`єктом спільного майна подружжя, а саме:

- Житловий будинок з відповідними будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок, А, загальною площею 79,1 кв.м., житлова площа 57,8 кв.м, до якого примикає прибудова "а" та ганок"ЇЯ". На земельній ділянці будинку розташований душ "Б", туалет "В", сарай "Г", сарай "Д", погреб "Ж", гараж "К", криниця "L", паркан "hi", вимощення "t2", вимощення "t2", паркан "h6", ворота "І15" та паркан "h7", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Даний житловий будинок з відповідними будівлями та спорудами, - належав її матері на підставі Договору дарування від 03.03.2009 р.

- Земельна ділянка, кадастровий номер :01:404:0068, площа 0.0767 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації 07.07.2016 року.

Дана земельна ділянка була отримана її матір`ю шляхом приватизації. Державну реєстрацію земельної ділянки було проведено 01.06.2016 року.

Її мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі - Спадкодавець), померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя Спадкодавцем, заповіту складено не було, тому спадкування відбувалося за законом.

20.08.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Руденко А.В. після смерті спадкодавця, було заведено спадкову справу № 60/2021.

Заяву про прийняття спадщини подали: вона, її сестра ОСОБА_6 та її батько ОСОБА_2 , який є відповідачем у даній справі.

Після відкриття спадкової справи ОСОБА_6 та Відповідач подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини.

Відповідно до свідоцтва про спадщину від 04.11.2021 року вона отримала у спадщину Житловий будинок з відповідними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до свідоцтва про спадщину від 04.11.2021 року, земельну ділянку, кадастровий номер :01:404:0068, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо видачі іншої частини майна спадкодавця, листом від 27.02.2024 року № 50/01-16, нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Руденко А.В, на її заяву, зареєстровану 27.02.2024 за вх. № 24/01-16, повідомив її про те, що:

- "згідно з діючим законодавством України свідоцтво про право на спадщину на частку у майні, що є спільною сумісною власністю подружжя у разі смерті одного з них. видається нотаріусом його спадкоємцям, які прийняли спадщину, лише після визначення цієї частки за безпосередньою участю іншого з подружжя, який залишився живим, і відповідно після попередньої видачі йому ж свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Згідно зі ст. 71 Закону України "Про нотаріат» свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя відповідно видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини, на підставі письмової заяви другого з подружжя, що залишився живим, з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину, і таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна подружжя.

Саме тому, враховуючи те, що померла ОСОБА_3 не є титульним власником майна, частку з якого ви маєте намір успадкувати, то Ви повинні ініціювати звернення до її іншого з подружжя, що залишився живим, а саме до (вашого батька) гр. ОСОБА_7 , з проханням визначення частки у спільному майні подружжя його померлої дружини (вашої матері) і отримання ним після цього свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя.

І лише після усіх цих дій мною, нотаріусом, буде видано Вам свідоцтво про право на спадщину на частку у майні, що є спільною сумісною власністю подружжя у разі смерті одного з них.

Якщо ж добровільної згоди іншого з подружжя, який залишився живим, на виконання вищевказаних дій не буде, то Вам необхідно для вирішення питання спадкування частки вашої померлої матері у майні, що є спільною сумісною власністю подружжя, звертатися до суду.

Враховуючи лист нотаріуса та відмову Відповідача добровільно виділити майно спадкодавця, у праві спільної власності подружжя, вона вважає, що її права, стосовно спадкового майна, - підлягають захисту у судовому порядку, наступних підстав:

Правове обґрунтування заявлених вимог:

Відповідно до ст. 22 Кодексу законів про шлюб, який діяв на час набуття права власності на Житловий будинок (1989р.) та ТЗ ЗИЛ (1987р.), - майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує допоки не спростована. Презумпція спільності майна подружжя поширюється, у тому числі й на те майно, яке було нажите у період шлюбу, але оформлене і зареєстровано на ім`я одного з подружжя.

Аналогічна норма передбачена і ст. 60 СК України (2004р.) де вказано, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 60 СК України дозволяє зробити висновок, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу (пункт і статті 57 СК України).

Відповідно до положень ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками, при цьому, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у спільній сумісній власності є рівними.

Положеннями ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, при цьому ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, враховуючи, що спірне майно подружжя (Спадкодавця та Відповідача), а саме: Житловий будинок; Земельна ділянка; ТЗ ЗИЛ та ТЗ VOLKSWAGEN, - було набуто Спадкодавцем з Відповідачем у шлюбі, - тому це майно є спільним майном подружжя і належало їм на праві спільної сумісної власності.

Стосовно набуття прав власності на земельну ділянку слід зазначити про таке:

- Як було зазначено вище, Спадкодавець та Відповідач набули право власності на Житловий будинок.

Для будівництва та обслуговування даного Житлового будинку, рішенням Кагарлицької міської ради від 16.06.2016 року № 108-21-IX-VII було передано у власність Земельну ділянку, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Номер інформаційної довідки: 377057405.

Разом з тим, вона, будучи власником частини житлового будинку, - має право на визнання за нею права власності на пропорційну частину земельної ділянки, що знаходиться під цим будинком.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 от. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Частиною 1 ст. 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

З наведених норм вбачається, що чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права власності на земельну ділянку в разі набуття, права власності на об`єкт нерухомості, який на ньому розташований, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі

Відповідно до п. 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц, згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 809/48/18, набуття речового права на земельну ділянку особою, яка набула права власності на розміщене на ній нерухоме майно, відбувається шляхом переходу від попереднього власника (користувача) земельної ділянки.

Таким чином, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі або споруди. Стаття 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкту7 нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю, що на ній розташована.

Враховуючи, що вона просить суд визнати за нею 1/2 частину Житлового будинку, за нею має бути визнано і право на 1/2 частину земельної ділянку під вказаним будинком, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Правовідносини з приводу спадщини регулюються відповідними нормами ЦК України.

Положеннями ст.ст. 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19, провадження № 61-16257СВ20, зазначено, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

У питанні спадкування іншими спадкоємцями сфокусовано увагу на Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 570/997/19 Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника від 16.06.2021 року у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень ст. 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом.

За таких обставин вона вважає, що її вимоги про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину спільного майна подружжя, підлягають захисту у судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Питання сплати судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір у розмірі і відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Згідно ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Тому, враховуючи зазначене вище, прошу визначити мені розмір судового збору.

На виконання вимог п. 6, 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повідомляю наступне:

- п.6. - Законом не визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору у даній категорії справ;

- п.7 - заходи забезпечення доказів або позову до подання даної позовної заяви, нею не здійснювалися;

- п. 8 - усі докази, що були наявні у мене, були додані до позовної заяви в розділі "Додатки".

- п. 10 - надає власне письмове підтвердження про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Тому, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 328, 373, 1216- 1218, ЦК України, ст. ст. 2, 4, 23, 27, 43, 58, 6о, 62,164,175, ЦПК України, - позивачка просить задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви (позовні вимоги).

06.05.2024 року автоматизованою системою документообігу Кагарлицького районного суду Київської області на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для розгляду даної справи по суті був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 368/707/24, провадження № 2/368/531/24, (Том № 1, а.с., 25).

20.06.2024 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 03.07.2024 року, (Том № 1, а.с., 29 30).

03.07.2024 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 15 год. 00 хв. 16.09.2024 року в зв`язку з неявкою сторін, (Том № 1, а.с., 93).

16.09.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява представника позивачки, - адвоката Матюшенкова Д.В. про забезпечення позову, наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебувають матеріали цивільної справи № 368/707/24, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 20.06.2024р. відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження.

Разом із цим, ч. 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії;

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа та між Позивачем та Відповідачами виник спір щодо спадкового майна.

Також враховуючи, що спір між Сторонами в досудовому порядку не вирішено, а беручи до уваги існуюче навантаження судової системи, невідомо коли буде вирішений спір у даній справі, що Позивача вводить у правову невизначеність.

Натомість, наразі між Позивачем та Відповідачам наразі існують неприязні відносини.

Тому наразі дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду, в зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся.

Отже наразі існує ризик в тому, що під час судового розгляду, нерухоме та рухоме майно може бути відчужене третім особам, що в свою чергу утруднить відновлення Позивачу своїх прав та збільшить розмір витрат та додатковий час та, на витребування майна у добросовісного набувача.

Тому, він вважає, що на даний час існують ризики того, що спірне спадкове майно може бути відчужене третім особам, що в свою чергу унеможливить чи ускладнить відновлення порушених прав Позивача.

Крім того слід зазначити, що вказаним забезпеченням не порушуються інтереси інших осіб, а тому не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду, з`ясування обставин та інше, всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не надавали, матеріали справи ще не досліджувалися.

Заходи забезпечення позову, які належить застосувати.

Як зазначалося вище, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії;

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч.2 ст. 150 ЦПК України).

Тому вважає, що з метою забезпечення позову, необхідно накласти арешт та заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій по відношенню до вказаного майна.

Слід зазначити, вказані заходи забезпечення позову відповідають предмету позову та водночас, вжиття саме цих заходів не зумовлює фактичне вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого вважаю за можливе задовільнити дану заяву про забезпечення позову.

Ціна позову, про забезпечення якого просить заявник.

Ціна позову у даному спорі складає 2 034 514,18 грн.

Щодо зустрічного забезпечення.

Суд має врахувати, що Позивачем подано на адресу суду разом з позовною заявою копію паспорта з відміткою про реєстрацію, як доказ того, що Позивач у встановленому законом порядку зареєстрований на території України, крім того, у суду відсутні докази, що дії Позивача можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду по справі, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, а тому обов`язок суду щодо беззаперечного застосування до мене зустрічного зобов`язання, який передбачений випадками переліченими у ч. 3 ст. 154 ЦПК України, - відсутні.

Розрахунок суми судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" судовий збір за подання до суду фізичною особою заяви про забезпечення позову становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (605,60 грн.).

До даної заяви додається доказ сплати судового збору у визначеному розмірі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 149 -153 ЦПК України, - представник позивача просить суд винести судове рішення у виді ухвали, на підставі якого:

1. Забезпечити позов шляхом накладення арешту на:

1.1. Житловий будинок з відповідними будівлями та спорудами (житловий будинок "А", загальною площею 100.2 кв.м., житлова площа 70.2 кв.м, сарай "Б1", літня кухня Б2", гараж "Б3", убиральня "В", погріб, під "Б"), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

1.2. земельну ділянку, кадастровий номер :01:404:0069, площа 0.0767 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

1.3. Транспортний засіб марки ЗИЛ-ММЗ модель 45023, 1982 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , об`єм двигуна 6000 куб. cм., VIN № НОМЕР_3 ;

1.4. Транспортний засіб марки VOLKSWAGEN модель Т5, 2005 року випуску, д.н.з НОМЕР_4 , об`єм двигуна 1900 куб.см., VIN № НОМЕР_5 .

2. Заборонити Державним реєстраційним службам або іншим державним чи приватним особам та органам з належними повноваженнями провадити будь-які реєстраційні дії щодо переліченого вище майна, до вирішення спору по суті.

3. Заходи зустрічного забезпечення не вживати.

16.09.2024 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 13 год. 00 хв. 27.09.2024 року в зв`язку з обопільним клопотанням сторін, - надання часу на можливість укладення мирової угоди, (Том № 1, а.с., 114).

27.09.2024 року справа була знята з розгляду в зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні, призначено наступне підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 06.11.2024 року, (Том № 1, а.с., 123).

06.11.2024 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 14 год. 00 хв. 17.12.2024 року в зв`язку з письмовим клопотанням представника відповідача, (Том № 1, а.с., 134).

17.12.2024 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 04.02.2025 року в зв`язку з письмовим клопотанням відповідача, - перебуває на лікуванні, (Том № 2, а.с., 141 142).

04.02.025 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (Том № 1, а.с., 163 175), згідно якої:

1. Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Матюшенкова Д.В., - про забезпечення позову, - задовольнити.

2. В межах цивільного провадження № 2/368/131/25, справа № 368/707/24, накласти заборону на відчуження на майно (рухоме та нерухоме), а саме:

1.1. Житловий будинок з відповідними будівлями та спорудами (житловий будинок "А", загальною площею 100.2 кв.м., житлова площа 70.2 кв.м, сарай "Б1", літня кухня Б2", гараж "Б3", убиральня "В", погріб, під "Б"), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

1.2. земельну ділянку, кадастровий номер :01:404:0069, площа 0.0767 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

1.3. Транспортний засіб марки ЗИЛ-ММЗ модель 45023, 1982 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , об`єм двигуна 6000 куб. cм., VIN № НОМЕР_3 ;

1.4. Транспортний засіб марки VOLKSWAGEN модель Т5, 2005 року випуску, д.н.з НОМЕР_4 , об`єм двигуна 1900 куб.см., VIN № НОМЕР_5 .

3. Заборонити Державним реєстраційним службам або іншим державним чи приватним особам та органам з належними повноваженнями провадити будь-які реєстраційні дії щодо переліченого вище майна, до вирішення спору по суті.

4. Заходи зустрічного забезпечення не вживати.

5. Особи, винні в порушенні заходів забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

6. Копію ухвали направити сторонам по справі.

26.02.2025 року на адресу Кагарлицкого районного суду Київської області надійла апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 на ухвалу суду про забезпечення доказів, (Том № 1, а.с., 178 181), в прохальній частині якої відповідач просить суд апеляційної інстанції винести судове рішення у виді ухвали, згідно якого:

1. Прийняти апеляційну скаргу до розгляду;

2. Скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 04.02.2025 року

3. Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , - авдоката Матюшенкова Д.В., - про вжиття заходів забезпечення позову шлхом накладення заборони на відчуження майна.

10.03.2025 року справа надійша на адресу Апеляційного суду, (Том № 1, а.с., 202).

21.05.2025 року Київським апеляційним судом винесено ухвалу, (Том № 1, а.с., 231 235), згідно якої:

1. Апеляцйну скаргу ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 04 лютого 2025 року залишти без змін.

16.07.2025 року дана справа надійшла на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, (Том № 1, а.с., 239).

Справу було призначено на 15 год. 00 хв. 15.10.2025 року.

15.10.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Матюшенкова Д.В., - про призначення по справі судово автотоварознавчої експертизи, наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської облатіт перебувають матеріали цивільної справи № 368/707/24, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області ві,д 20.06.2024р. відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження.

Для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань та у відповідності ст. 103 ЦПК України, - представник позивача просить суд:

1. Призначити по справі автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1.1. Яка ринкова вартість транспортного засобу марки ЗИЛ-ММЗ, модель 45023, 1982 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , об`єм двигуна бооо куб. см., VIN № НОМЕР_3 ?

1.2. Яка ринкова вартість транспортного засобу марки VOLKSVAGEN, модель Т5, 2005 року випуску, д.н.з НОМЕР_6 , об`єм двигуна 1900 куб. см., VIN № НОМЕР_5 ?

2. Проведення експертизи доручити Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15).

3. Оплату за проведення експертизи покласти на Позивача.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 15.10.2025 року, - сторона позивача (позивачка ОСОБА_1 , та її предстаник, - адвокат Матюшенков Д.В.), - клопотання про призначення по даній справі судової товарознавчої експертизи підтримали, та просили його задовольнити.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 15.10.2025 року, представник відповідача ОСОБА_2 , - адвокат Петровська Іваніченко О.С., - заперечувала проти призначення в справі судово товарознавчої експертизи, з огляду на наступне:

1. Ввважає, що дане клопотання, - стороною позивача належним чином не обгрунтоване;

2. Вважає, що в експертній установі, якою є Київський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15), - такі експертизи не проводяться, а тому призначення експертизи саме в дану експертну установу, - буде лише затягуванням строків розгляду справи.

Суд, розглянувши письмове клопотання сторони позивача (позивача та її представника) про призначення по справі судової товарознавчої експертизи, вислухавши сторону позивача (позивача та її представника), - які підтримали своє клопотання та просили його задовольнити, вислухавши сторону відповідача (відповідача та його представника), які заперечували проти клопотання, та, відповідно, - заперечували проти призначення по справі судової товарознавчої експертизи, дослідивши матеріали справи (в частині, що стосується можливості та необхідності призначення по справі судової товарознавчої експертизи), - приходить до висновку щодо задоволення клопотання сторони позивача (призначення по справі судової товарознавчої експертизи), - шляхом винесення судового рішення у виді узхвали (як окремого процесуального документу), обгрунтовуючит своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм процесуального права:

- Перш за все, - предметом спору в даному цивільному провадженні є поділ спадлкового майна (як нерухомого, так і рухомого).

До складу рухомого майна входять і два транспортні засоби.

Проте, - вартість даних транспортних засобів, - необхідно встановити шляхом призначення судової товарознавчої експертизи, так як суд вважає, що лише висновок експерта, - буде належним та допустимими доказом на підтвердження вартості рухомого майна.

Суд зазначає, що не володіє спеціальними знаннями, та не може самостійно визначити вартість спірного майна, окрім того, - вартість такого майна сторони також не можуть визначити самостійно, а тому слід призначити судову товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання, які зазначені в прохальній частині клопотання сторони позивача про призначення по справі судової товарознавчої експертизи.

Що стосується експертної установи, експертам якої слід доручити проведення експертизи, - то суд критично відноситься до правової позиції сторони відповідача, яка полягає в тому, - що експертна установа, якій просить доручити проведення експертизи сторона позивача, а саме, - Київський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15), - не проводить таких експертиз, так як суд вважає, що така правова позиція сторони відповідача належним чином не обгрунтована.

Тому, - суд вважає, що слід доручити проведення судової товарознавчої експертизи саме тій експертній установі, яка зазначена в клопотанні сторони позивача.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такими доказами, серед іншого, можуть бути висновки експертів.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Для підтвердження того, що підпис у зазначеній заяві не належить мені, необхідно провести судово- почеркознавчу експертизу.

Згідно ст. 103 ЦПК України, суд за клопотанням сторони або за власною ініціативою може призначити експертизу, якщо для вирішення справи необхідні спеціальні знання. Оскільки встановлення справжності підпису потребує спеціальних знань у сфері почеркознавства, проведення відповідної експертизи є необхідним для об`єктивного та неупередженого розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами ( стороною ) не надано відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Враховуючи ту обставину, що для об`єктивного вирішення даного спору необхідні спеціальні знання, якими суд не володіє (питання, які виносяться судом на вирішення експертизи не стосуються питань права), - в даній справі слід необхідно призначити судову товарознавчу експертизу.

Згідно з ч. 4 ст. 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, визначаються судом.

Згідно ч. 1 ст. 108 ЦПК України експертиза проводиться судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи.

Порядок призначення судової експертизи в науково-дослідних судово-експертних установах Міністерства юстиції України, обов`язки, права та відповідальність судового експерта, організація та оформлення їх результатів визначається Законом України «Про судову експертизу», ЦПК України, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково- методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5.

Згідно ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 103, 104, ч. 1 ст. 108, п. 8 ч. 2 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 258, 259, 260263, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 , - адвоката Матюшенкова Дмитра Вікторовича, - про призначення в справі судової товарознавчої експертизи, - задовольнити.

Призначити в справі № 368/707/24, провадження № 2/368/131/25, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - про визнання права власності в порядку спадкування, - судову товарознавчу експертизу.

На вирішення експертизи поставити наступні запитання:

Яка вартість рухомого майна, що є предметом у справі, а саме:

1.1. Яка ринкова вартість транспортного засобу марки ЗИЛ-ММЗ, модель 45023, 1982 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , об`єм двигуна бооо куб. см., VIN № НОМЕР_3 ?

1.2. Яка ринкова вартість транспортного засобу марки VOLKSVAGEN, модель Т5, 2005 року випуску, д.н.з НОМЕР_6 , об`єм двигуна 1900 куб. см., VIN № НОМЕР_5 ?

Проведення експертизи доручити експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Оплату експертизи покласти на позивача, - ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_2 , тел. моб.: НОМЕР_7 ).

Контактний номер телефону для зв`язку (для вирішення питань, пов`язаних з виконанням експертизи), - мобільний номер телефону представника позивача, - адвоката Матюшенкова Дмитра Вікторовича, - НОМЕР_8 .

Зобов`язати відповідача ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_2 , тел.: НОМЕР_9 ), - надати на першу вимогу експерта наступні транспортні засоби:

1. Транспортний засіб марки ЗИЛ-ММЗ, модель 45023, 1982 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , об`єм двигуна бооо куб. см., VIN № НОМЕР_3 ;

2. Транспортний засіб марки VOLKSVAGEN, модель Т5, 2005 року випуску, д.н.з НОМЕР_6 , об`єм двигуна 1900 куб. см., VIN № НОМЕР_5 , -

- так як вони перебуваютть у користуванні відповідача по справі, - ОСОБА_2 .

Попередити сторони в справі, що у разі, коли ухилення однієї із сторін від участі в експертизі унеможливить її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

На час проведення експертизи провадження по справі зупинити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України.

Ухвала про призначення експертизи та зупинення провадження у справі може бути оскаржена окремо від рішення суду на підставі п.п. 12, 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на підставі ч. 1 ст. 356 ЦПК України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду, а особами, що приймають участь у справі, проте, не були присутні при проголошенні ухвали, - протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 20.10.2025 року.

Суддя: О.В. Закаблук