НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 680/59/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року селище Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Олійник А.О.,

з участю секретаря судового засідання Максимчука С.М.,

представника відповідача ТОВ «Гарячинецьке», ОСОБА_1 - адвоката Нагнибіди В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарячинецьке», Новоушицької селищної ради, ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету, визнання акту оцінки та прийому-передачі майна недійсним та незаконним, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, витребування земельних ділянок,

установив:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи

У січні 2025 року позивачі звернулися до суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 27 квітня 2025 року, просили:

1)визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Куражинської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області №18 від 01 квітня 2009 року «Про визнання права власності на будівлі, передані в рахунок погашення кредитної заборгованості та заборгованості по оплаті праці бувшого КСП «Світанок» с. Куражин»;

2)визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Куражинської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області №31 від 25 червня 2010 року «Про визнання права власності на будівлі бувшого КСП «Світанок» с. Куражин, передані в рахунок майнового паю» в частині встановлення факту належності та визнання права власності за ОСОБА_6 права власності на приміщення маслозаводу, приміщення вівчарика, приміщення електростанції, приміщення зерноскладу, приміщення зерноскладу, приміщення кузні, приміщення дизельної станції з двигуном, що знаходяться в Гарячинецькому комплексі будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 ;

3)визнати недійсним та незаконним акт оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «Гарячинецьке», серія та номер б/н, виданий 19.10.2018 року, видавники (сторони) ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ТОВ «Гарячинецьке»;

4) скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «Гарячинецьке» на:

- комплекс, нежитлових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 8059,9 кв.м., а саме : курятник №12, А1, 1061,6 кв.м.; курятник №14, Б, 1081,5 кв.м.; будинок тваринника №6, В, 39,8 кв.м.; веранда, в, 2,8 кв.м.; свинарник №20, Г, 4333,3 кв.м.; телятник №9, Д, 822 кв.м.; санпропускник №1, Е, 16,8 кв.м.; тіньова сушарка №2, Є, 334,2 кв.м.; тіньова сушарка №3, Ж, 367,9 кв.м., огорожа майнового комплексу пл. 380 кв.м., N; ворота щитові, N (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 233);

- нежитлову будівлю, курятник №1 будівель за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1138,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 233);

- комплекс виробничих будівель за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5200,9 кв.м., а саме: будівля маслозаводу, А1, загальна площа 163 кв.м.; вівчарник, Б, загальна площа 986 кв.м.; будівля електростанції, В, загальна площа 25,9 кв.м.; зерносклад, Г, загальна площа 488,6 кв.м.; зерносклад, Д, загальна площа 1009,2 кв.м.; конюшня, Е, загальна площа 590,6 кв.м.; телятник, Ж, загальна площа 956,9 кв.м.; зерносклад, З, загальна площа 912,7 кв.м.; кузня, И, загальна площа 20,9 кв.м.; будівля дизельної, Й, загальна площа 47,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 233);

5) витребувати з чужого незаконного володіння Новоушицької селищної ради Хмельницької області у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :08:001:0289;

6) витребувати з чужого незаконного володіння Новоушицької селищної ради Хмельницької області у власність ОСОБА_2 земельну

ділянку площею 2 га, кадастровий номер :08:001:0288;

7) витребувати з чужого незаконного володіння Новоушицької селищної ради

Хмельницької області у власність ОСОБА_2 земельну

ділянку площею 2 га, кадастровий номер :08:001:0290;

8) витребувати з чужого незаконного володіння Новоушицької селищної ради

Хмельницької області у власність ОСОБА_3 земельну ділянку

площею 2 га, кадастровий номер :08:001:0287;

9) витребувати з чужого незаконного володіння Новоушицької селищної ради Хмельницької області у власність ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :08:001:0286;

10) витребувати з чужого незаконного володіння Новоушицької селищної ради

Хмельницької області у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :08:001:0285;

11) витребувати з чужого незаконного володіння Новоушицької селищної ради

Хмельницької області у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :08:001:0284.

Позовна заява обґрунтована тим, що рішення виконавчого комітету Куражинської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області №18 від 01 квітня 2009 року, рішення виконавчого комітету Куражинської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області №31 від 25 червня 2010 року, якими передано у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_6 об`єкти нерухомого майна, які розташовані у АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , є незаконними, оскільки виконавчий комітет не мав повноважень на визнання права власності на нерухоме майно. Оскаржувані рішення виконавчого комітету Куражинської сільської ради містять елементи підробки, а самі рішення виготовлені без засідання виконавчого комітету та голосування.

У подальшому відповідач ТОВ «Гарячинецьке» набуло право власності на передані спірними рішеннями ОСОБА_1 та ОСОБА_6 об`єкти нерухомого майна нежитлові будівлі та споруди загальною площею 8059,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю курятник №1 загальною площею 1138,1 кв.м., комплекс виробничих будівель загальною площею 5200,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі акту оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «Гарячинецьке» від 19.10.2018 року. Зазначений правочин з передачі майна до статутного капіталу позивачі вважають незаконним з підстав визначених ст. 215 ЦК України, оскільки вчинений щодо майна право власності на яке оформлено незаконно. Відповідачі обрали саме таку форму відчуження майна через відсутність необхідності в попередньому оформленні права на земельну ділянку. В іншому випадку, без наявності сформованої земельної ділянки з кадастровим номером, здійснити таке відчуження неможливо.

Також вказують, що на підставі рішення XV сесії Новоушицької селищної ради VII скликання від 17 жовтня 2019 року, рішення позачергової сесії селищної ради VII скликання №20 від 06 серпня 2020 року, договорів дарування позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 набули право власності на земельні ділянки площами по 2,00 га, які розташовані за межами с.Куражин з кадастровими номерами: :08:001:0285, :08:001:0288, :08:001:0287, :08:001:0289, :08:001:0286, :08:001:0284, :08:001:0290.

Наявність будівель ТОВ «Гарячинецьке» на вказаних вище земельних ділянках було встановлено рішенням Новоушицького районного суду від 24 липня 2024 року по справі № 680/767/20, яким скасовані рішення Новоушицької селищної ради від 17 жовтня 2019 року, від 06 серпня 2020 року, скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на вказані земельні ділянки, а також у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію цих земельних ділянок.

Позивачі зазначають, що утворилась ситуація при якій належні відповідачу будівлі та споруди перебувають на земельних ділянках переданих у приватну власність позивачів.

Позивачі вважають, що земельні ділянки вибули з їх володіння внаслідок незаконної реєстрації права власності за ТОВ «Гарячинецьке» на спірні об`єкти нерухомого майна через виконання судового рішення, а тому земельні ділянки підлягають витребуванню з чужого незаконного володіння територіальної громади Новоушицької селищної ради.

Зважаючи на норми ч. 2 ст. 120 ЗК України, ТОВ «Гарячинецьке» набуло право на земельні ділянки позивачів, що має наслідком порушення прав позивачів як землевласників.

Відповідач ТОВ «Гарячинецьке» через представника ОСОБА_7 подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у позові. Визнав, що ТОВ «Гарячинецьке» є власником нерухомого майна, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: комплексу нежитлових будівель та споруд, загальною площею 8059,9 кв. м., нежитлової будівлі (курятника), загальною площею 1138,1 кв. м., комплексу виробничих будівель, загальною площею 5200,9 кв. м., які розташовані на земельних ділянках з кадастровими номерами: :08:001:0289, :08:001:0288, :08:001:0290, :08:001:0287, :08:001:0286,:08:001:0285, :08:001:0284, які протиправно були безоплатно відведені у власність позивачів за рахунок земель комунальної власності на підставі рішення позачергової сесії Новоушицької селищної ради VІІ скликання від 06.08.2020 року № 20, що було встановлено у межах розгляду цивільної справи № 680/767/20.

Зазначає, що позивачі набули право власності на зазначені вище земельні ділянки лише у серпні 2020 року, у той час як ТОВ «Гарячинецьке» набуло право власності та об`єкти нерухомого майна, які були розміщені на цих земельних ділянках, ще 29 жовтня 2018 року. ТОВ «Гарячинецьке» не могло порушити будь-яких прав чи законних інтересів позивачів в момент набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, котрі розташовані на земельних ділянках, які на той час перебували у комунальній власності Новоушицької селищної ради. ОСОБА_1 18 серпня 2009 року отримав у власність комплекс нежитлових будівель та споруд, загальною площею 8059,9 кв. м. на підставі рішення виконкому Куражинської сільської ради від 01 квітня 2009 року № 18, а нежитлову будівлю (курятник), загальною площею 1138,1 кв. м. - на підставі рішення виконкому Куражинської сільської ради від 24 грудня 2010 року № 14. ОСОБА_6 08 липня 2011 року отримав у власність комплекс виробничих будівель, загальною площею 5200,9 кв. м. на підставі рішення виконкому Куражинської сільської ради від 25 червня 2010 року № 31. Відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_6 також не могли порушити будь-яких прав чи законних інтересів позивачів в момент набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, які на той час перебували у комунальній власності. Відтак права позивачів не могли бути порушені відповідачами.

Також вказав, що позивачі пропустили строк позовної давності для звернення до суду. Позивачі у своїй позовній заяві не зазначаються про факт необізнаності та неможливості бути обізнаним про факт державної реєстрації речових прав за будівлі і споруди за ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Тому просили суд застосувати наслідки спливу позовної давності у разі якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими.

Представник позивачів ОСОБА_8 подав до суду відповідь на відзив в якій вказав, що твердження представника відповідача ОСОБА_7 про відсутність порушеного права не можуть братись до уваги, оскільки внаслідок ухвалення спірного рішення, ТОВ «Гарячинецьке» набуло право власності на нерухоме майно, що розташоване на земельних ділянках, які в подальшому були передані позивачам. Проте позивачі мотивують свої позовні вимоги, зокрема і неправомірністю набуття права власності йТОВ «Гарячинецьке». Це стосується як відсутності повноважень у виконавчого комітету сільської ради видавати оскаржувані рішення, так і обставинами, що свідчать про їх підробку. В момент набуття права власності, такі обставини не перевірялись та позивачі не могли про них знати, оскільки у останніх ще не виникли правовідносини із селищною радою щодо передачі земель.Таким чином вказує, що права позивачів порушені, що також підтверджується рішенням Новоушицького районного суду від 24.07.2024 року по справі №680/767/20, яке набрало законної сили і внаслідок якого позивачів позбавили права власності на належні їм земельні ділянки.

Заявапро застосування наслідків спливу строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки права позивачів були порушені рішенням Новоушицького районного суду від 24.07.2024 року у справі №680/767/24. До цього моменту, достеменно не було відомо, що саме споруди ТОВ «Гарячинецьке» знаходяться на земельних ділянках позивачів, про що позивачі заперечували весь час розгляду справи. Лише після ідентифікації таких і встановленні цих обставин у рішенні суду, відбулось порушення прав позивачів. По-друге, починаючи з 11.03.2020 року перебіг строків позовної давності зупинено на законодавчому рівні на підставі п. п. 12, 19 Прикінцевих положень ЦК України.

Позивачі та їх представник ОСОБА_8 у судове засідання не з`явились, повідомленні належним чином про розгляд справи, про що свідчить довідка про доставку електронного документа до електронного кабінету представника (арк.спр.18,т.3), причини неявки не повідомили.

Відповідач Новоушицька селищна рада правом на подання відзиву не скористалась, представника у судове засідання не направила, про розгляд справи повідомлена належним чином(арк.спр.18,т.3).

Відповідач ОСОБА_6 правом на подання відзиву не скористався, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином (арк.спр.18,т.3).

Зважаючи на п`яту неявку позивачів у судове засідання, в тому числі неявку у судове засідання 22 жовтня 2025 року без повідомлення причин неявки, наявні підстави визначені п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України для розгляду справи без їх участі. Неявка відповідача ОСОБА_6 та представника Новоушицької селищної ради також не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки останні повідомленні про розгляд справи належним чином та не повідомили суд про причину своєї неявки.

Представник відповідачів ТОВ «Гарячинецьке» та ОСОБА_1 - адвокат Нагнибіда В.І. просив відмовити у позові з підстав, викладених у відзиві. Додатково пояснив, що рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24.07.2024 року по справі №680/767/20 виконане повністю. Наголошував на тому, що права позивачів не є порушеними жодним чином.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням виконавчого комітету Куражинської сільської ради від 01 квітня 2009 року № 18 «Про визнання права власності на будівлі передані в рахунок погашення кредиторської заборгованості та заборгованості по оплаті праці бувшого КСП «Світанок» с. Куражин» вирішено встановити факт належності та визнати право власності на будівлі курятника, зазначеного на план схемі, що додається за № 12, курятника № 14, будинку тваринника № 6, приміщення свинарника № 20, приміщення телятника № 9, приміщення санпропускника № 1, приміщення тіньової сушарки № 2, приміщення тіньової сушарки № 3, огорожу цілісного майнового комплексу, що знаходиться на Гарячинському комплексі будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Видати свідоцтво про право власності на вищезгадані будівлі ОСОБА_1 (т. 1 арк.спр.53-54).

Рішенням виконавчого комітету Куражинської сільської ради від 25 червня 2010 року № 31 «Про визнання права власності на будівлі бувшого КСП «Світанок» с. Куражин передані в рахунок майнового паю» вирішено встановити факт належності та визнати право власності на будинок пастуха, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , гараж № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , корівник ІНФОРМАЦІЯ_1 , корівник 4-рядний, які знаходяться за адресою АДРЕСА_3 , приміщення маслозаводу, приміщення вівчарика, приміщення електростанції, приміщення зерноскладу, приміщення зерноскладу, приміщення конюшні, приміщення телятника, приміщення зерноскладу, приміщення кузні, приміщення дизельної станції з двигуном, що знаходиться в Гарячинецькому комплексі будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Видати свідоцтво про право власності на вищезгадані будівлі ОСОБА_6 (том 1 арк.спр.55).

Відповідно до акту оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «Гарячинецьке» від 19 жовтня 2018 року (арк.спр.8-9,т.2) учасник товариства ОСОБА_1 і учасник товариства ОСОБА_6 з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарячинецьке», з іншої сторони, з метою збільшення статутного капіталу Товариства, склали цей акт про те, що учасник ОСОБА_1 передав, а Товариство в особі директора Стрижова Дмитра Анатолійовича прийняло в якості додаткового вкладу до статутного капіталу наступне нерухоме майно: 1) комплекс нежитлових будівель та споруд загальною площею 8059,90 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в складі: курятник №12, А1, 1061,6 кв.м.; курятник №14, Б, 1081,5 кв.м.; будинок тваринника В, 39,8 кв.м.; веранда, в, 2,8 кв.м.; свинарник №20, Г, 4333,3 кв.м.; телятник №9, Д, 822 кв.м.; санпропускник №1, Е, 16,8 кв.м.; тіньова сушарка №2, Є, 334,2 кв.м.; тіньова сушарка №3, Ж, 367,9 кв.м., огорожа майнового комплексу пл. 380 кв.м., N; ворота щитові; 2) нежитлова будівля, курятник №1 будівель за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1138,1 кв.м., які належать ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 , виданого Куражинською сільською радою 11 серпня 2009 року на підставі рішення виконкому Куражинської сільської ради від 01 квітня 2009 року № 18, та свідоцтва серії НОМЕР_3 , виданого Куражинською сільською радою 16 березня 2011 року на підставі рішення виконкому Куражинської сільської ради від 24 грудня 2010 року № 14 (арк.спр. 115-116, т.1);

Учасник ОСОБА_6 передав, а Товариство в особі директора Стрижова Дмитра Анатолійовича прийняло в якості додаткового вкладу до статутного капіталу наступне нерухоме майно:

1) комплекс виробничих будівель за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5200,9 кв.м., а саме: будівля маслозаводу, А1, загальна площа 163 кв.м.; вівчарник, Б, загальна площа 986 кв.м.; будівля електростанції, В, загальна площа 25,9 кв.м.; зерносклад, Г, загальна площа 488,6 кв.м.; зерносклад, Д, загальна площа 1009,2 кв.м.; конюшня, Е, загальна площа 590,6 кв.м.; телятник, Ж, загальна площа 956,9 кв.м.; зерносклад, З, загальна площа 912,7 кв.м.; кузня, И, загальна площа 20,9 кв.м.; будівля дизельної, Й, загальна площа 47,1 кв.м., які належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 , виданого Куражинською сільською радою 08 липня 2011 року на підставі рішення виконкому Куражинської сільської ради від 25 червня 2010 року № 31 (арк.спр.117, т.1).

29 жовтня 2018 року проведена державна реєстрація права власності на вказане вище нерухоме майна за ТОВ «Гарячинецьке», підстава виникнення права власності акт оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу від 19 жовтня 2018 року, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.10.2018 року (арк.спр.30-31, 112-114, т.1).

Суд встановив, що 04 серпня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку :08:001:0285, площею 2,0000 га; ОСОБА_4 на земельну ділянку :08:001:0286 площею 2,0000 га, ОСОБА_3 на земельну ділянку :08:001:0287 площею 2,0000 га; ОСОБА_2 на земельну ділянку :08:001:0288 площею 2,0000 га на підставі рішення Новоушицької селищної ради VII скликання від 06 серпня 2020 року № 20. 13 серпня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку :08:001:0289 площею 2,0000 га та земельну ділянку :08:001:0290 площею 2,0000 га на підставі договорів дарування від 13 серпня 2020 року №805,804. 12 серпня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку :08:001:0284 площею 2,0000 на підставі договору дарування від 12 серпня 2020 року №802 (арк.спр.20-29, т.1).

ТОВ «Гарячинецьке» оспорило у судовому порядку набуття ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 права власності на вказані вище земельні ділянки (арк.спр.212-219, т.1).

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24 липня 2024 року у справі № 680/767/20, яке набрало законної сили 19 лютого 2025 року визнано протиправним та скасовано рішення позачергової сесії Новоушицької селищної ради VII скликання від 06 серпня 2020 року № 20 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передання безоплатно у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 земельних ділянок площами 2,00 га, розташованих за межами с.Куражин з кадастровими номерами: :08:001:0285, :08:001:0288, :08:001:0287, :08:001:0289, :08:001:0286, :08:001:0284, :08:001:0290; скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію права власності гр. ОСОБА_2 на земельні ділянки з кадастровими номерами: :08:001:0289, :08:001:0288, :08:001:0290, гр. ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером: :08:001:0287, гр. ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером: :08:001:0286, гр. ОСОБА_5 на земельні ділянки з кадастровими номерами: :08:001:0285, :08:001:0284; скасовано у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами: :08:001:0289, :08:001:0288, :08:001:0290, :08:001:0287, :08:001:0286, :08:001:0285, :08:001:0284 (арк.спр.25-33, 192, т.1).

Під час розгляду вказаної справи суд встановив, що ТОВ «Гарячинецьке» є власником комплексу господарських будівель та споруд, які відносились до майна колективного сільськогосподарського підприємства, яке діяло на території колишньої Куражинської сільської ради Новоушицького району за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , які займають земельну ділянку орієнтовно площею 16,0000 га. Вказані господарські будівлі та споруди розміщені на утворених спірних земельних ділянках, які безоплатно в порушення вимог закону були передані Новоушицькою селищною радою у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 .

Висновок експертів №019/21 (арк.спр.119-160, т.1) був предметом оцінки суду при розгляді цивільної справи № 680/767/20, а його фактичні дані покладенні у основу рішення, відтак суд вважає, що окремої оцінки щодо фактичних даних, які він містить, з огляду на предмет спору не потребує.

Даними витягів з Державного реєстру речових прав від 24 березня 2025 року підтверджується, що право власності ОСОБА_2 на земельні ділянки з кадастровими номерами: :08:001:0289, :08:001:0288, :08:001:0290, ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером: :08:001:0287, ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером: :08:001:0286, ОСОБА_5 на земельні ділянки з кадастровими номерами: :08:001:0285, :08:001:0284 припинено 20 березня 2025 року на підставі рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24 липня 2024 року у справі 680/767/20 (арк.спр.34-41, т.2).

Дані Державного реєстру речових прав від 27 квітня 2025 року свідчать, що відомості щодо права власності стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами: :08:001:0285, :08:001:0288, :08:001:0287, :08:001:0289, :08:001:0286, :08:001:0284, :08:001:0290 відсутні (арк.спр.104-110,т.2).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України, серед яких: визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які

права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

За частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК).

Постанова Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 904/2922/18 містить такий правовий висновок: «Тлумачення змісту статей 16, 203, 215 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: по-перше, пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; по-друге, наявність підстав для оспорення правочину; по-третє, встановлення чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду».

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Частиною третьою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане

чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповільним за це.

Недійсність рішень, виданих органом місцевого самоврядування, недійсність правочинів та як наслідок скасування державної реєстрації права, покликані не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання такого спору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного процесу використовують цивільне судочинство для такого захисту. Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного процесу для забезпечення іншої мети, а ініціювання спору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29.06.2021 року в справі № 916/2040/20).

Підставами для звернення до суду із позовом позивачі вказали, що внаслідок ухвалення спірних рішень, насамперед відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , а у подальшому відповідач ТОВ «Гарячинецьке» набули право власності на нерухоме майно, яке розташоване на земельних ділянках, які в подальшому в порядку безоплатного відведення були передані позивачам Новоушицькою селищною радою.

На переконання суду, спірне рішення виконавчого комітету Куражинської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області №18 від 01 квітня 2009 року «Про визнання права власності на будівлі, передані в рахунок погашення кредитної заборгованості та заборгованості по оплаті праці бувшого КСП «Світанок» с. Куражин» та

рішення виконавчого комітету Куражинської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області №31 від 25 червня 2010 року «Про визнання права власності на будівлі бувшого КСП «Світанок» с. Куражин, передані в рахунок майнового паю», в частині встановлення факту належності та визнання права власності за ОСОБА_6 права власності на приміщення маслозаводу, приміщення вівчарика, приміщення електростанції, приміщення зерноскладу, приміщення зерноскладу, приміщення кузні, приміщення дизельної станції з двигуном, що знаходиться в Гарячинецькому комплексі будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , жодним чином не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів позивачів.

Позивачі на час прийняття цих рішень не були власниками чи користувачами земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки лише 06 серпня 2020 року позивачам були передані у власність земельні ділянки. У той час як відповідач ОСОБА_6 набув право власності на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на цих земельних ділянках 08 липня 2011 року, відповідач ОСОБА_1 - 18 серпня 2009 року та 16 березня 2011 року, а відповідач ТОВ «Гарячинецьке» - 29 жовтня 2018 року.

Рішення виконавчого комітету Куражинської сільської ради від 24 грудня 2010 року № 14 на підставі якого ОСОБА_1 набув права власності на приміщення курятника №1, загальною площею 1138,1 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позивачами не оспорюється.

Наявність відкритого кримінального провадження № 0000006 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, копії матеріалів яких було долучено до матеріалів позовної заяви (арк.спр.34-52) заявником у якому є ОСОБА_3 , не може вказувати на порушення прав останнього та інших позивачів з огляду на висновки, викладенні у рішенні Новоушицького районного суду у цивільній справі № 680/767/20.

Положення ч. 2 ст. 120 ЗК та ч. 1 ст. 377 ЦК України, на які покликались позивачі, не є застосовними у спірних правовідносинах, оскільки вказані норми передбачають перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду, а цих обставин відносно позивачів суд не встановив.

Позовні вимоги про визнання недійсним та незаконним акту оцінки та прийому-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «Гарячинецьке» від 19.10.2018 року та скасування державної реєстрації права власності ТОВ «Гарячинецьке» на господарські об`єкти та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 є похідними від попередніх вимог про визнання недійсними рішень, а відтак також задоволенню не підлягають.

Щодо заявлених вимог про витребування з чужого незаконного володіння Новоушицької селищної ради у власність позивачів земельних ділянок, суд зазначає наступне.

Захист права власності реалізується, в тому числі, через положення стаття 387 ЦК України, яка визначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (постанова Верховного Суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18).

Доводи позивачів про те, що земельні ділянки вибули із їх володіння внаслідок незаконної реєстрації права власності за ТОВ «Гарячинецьке» на спірні об`єкти нерухомого майна є безпідставними та судом відхиляються.

Судом встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :08:001:0289, :08:001:0288, :08:001:0290, :08:001:0287, :08:001:0286, :08:001:0285, :08:001:0284 вибули із власності позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на підставі рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області у цивільній справі № 680/767/20, яке набрало законної сили, яким встановлено незаконність набуття позивачами в порядку безоплатної передачі земель комунальної власності у приватну власність вказаних земельних ділянок, оскільки на них розміщенні об`єкти нерухомого майна, які належать ТОВ «Гарячинецьке».

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доводи позивачів, що внаслідок ухвалення рішення у справі № 680/767/20 порушено їх права, судом до уваги не приймаються, оскільки по суті ці доводи є незгодою позивачів із прийнятим судом рішенням.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення.

Фактично вимоги позивачів спрямовані на повторне набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх витребування від Новоушицької селищної ради всупереч висновків суду у цивільній справі № 680/767/20, що порушує принцип правової визначеності та остаточності судових рішень.

Встановивши, що спірні рішення, акт прийому-передачі не порушують прав і законних інтересів позивачів, на що цілком обґрунтовано посилався відповідач ТОВ «Гарячинецьке», суд не вдається до перевірки порядку їх видання, дотримання позовної давності, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові.

Щодо визнання зловживанням процесуальними права позивачами, суд зазначає наступне.

Представник відповідача ТОВ «Гарячинецьке» у відзиві покливався на те, що позивачі зловживають своїми матеріальними та процесуальними правами, оскільки даний позов має штучний характер і спрямований виключно з метою затягування апеляційного розгляду справи № 680/767/20, тому просив суд в порядку ч. 2 ст. 44 ЦПК України постановити окрему процесуальну ухвалу, якою визнати зловживанням процесуальними правами дії позивачів, які виявились у заявлені безпідставного позову до відповідачів з метою затягування розгляду справи № 680/767/20, що суперечить завданням цивільного судочинства.

Представник позивачів у відповіді на відзив покликався на те, що твердження представника відповідача стосовно штучного характеру позову не відповідають дійсності, оскільки права позивачів порушені, вони позбавлені свого права власності на земельні ділянки тим же рішенням суду у справі №680/767/20, тому змушені звертатися за захистом своїх прав до суду.

Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2, ч. ч. 3 , 4 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Зловживання процесуальними правами - це цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку цивільного судочинства.

Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний результат, вчиняє процесуальні дії, зовні схожі на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату. Однак, такі дії мають повністю штучний характер, хоча зовні протікають в межах правового поля, а насправді ними заподіюється шкода інтересам інших учасників процесу та взагалі інтересам правосуддя.

Норми ЦПК не містять критеріїв визначення безпідставності та штучності позову. Однак подача завідомо безпідставного позову за відсутності предмета спору або у спорі, що має вочевидь штучний характер, не спрямована на реальний захист прав, адже особа зловживає своїм правом на судовий захист, не маючи на меті захисту будь-якого охоронюваного законом інтересу. Штучність позову, серед іншого, може бути у разі подачі позову з метою перешкоджання іншому провадженню в іншій справі.

Представник відповідача Нагнибіда В.І. вказував на те, що метою подання даного позову є затягування апеляційного розгляду справи № 680/767/20. Однак апеляційний розгляд справи № 680/767/20 завершено 19 лютого 2025 року, після чого позивачі свої вимоги підтримували, реалізовували свої права щодо зміни предмету позову та інші процесуальні права.

За вказаних обставин однозначно вказати на очевидно штучний характер позову не можливо, а визнання дій позивачів зловживанням процесуальними правами в розумінні статті 44 ЦПК та залишення у зв`язку з цим позовної заяви без розгляду може свідчити про обмеженням доступу до правосуддя.

Європейський суд з прав людини, зокрема у рішеннях «Саф`яннікова проти України» (2007 рік), «Сілін проти України» (2006 рік), наголошував, що заявників не можна звинувачувати за те, що вони використовують засоби, надані їм відповідно до національного законодавства для захисту своїх інтересів (рішення).

Реалізуючи своє право на судовий захист, позивачі виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, вказали у позові в чому вони вважають порушено їх право, а також визначили спосіб захисту такого права.

У той же час, суд перевіривши доводи позивачів на підставі наявних у справі доказів, встановив їх помилковість та безпідставність, навівши висновок про відсутність порушеного права та інтересу.

Щодо заходів забезпечення позову

Положеннями частини 9, 10 ст. 158 ЦПК визначено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Розподіл судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1, ст. 133 ЦПК).

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Відповідно до даних пенсійних посвідчень позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є особами з інвалідністю другої групи (т. 1 арк.спр. 14-17)., а тому звільненні від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частинами 3, 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Судовий збір, який підлягав сплаті за подання позову становить 25 959,61 грн (19379,20 + 2494,80 +1211,20+1663,21 + 1211,20), оскільки позовна заява містить чотири немайнових вимоги, які подані чотирма позивача (4 х 4 х 1211,20= 19379,20) та сім майнових вимог: позивача ОСОБА_2 на загальну суму 249 479,81 грн (83159,13+83160,83+83159,85), відтак розмір судового збору, який підлягав сплаті становить 2494,80 грн (1% ціни позову), позивача ОСОБА_4 на суму 83160,83грн, відтак розмір судового збору, який підлягав сплаті становить 1211,20 грн (0,4розміру п.м.п.о.), позивача ОСОБА_5 на загальну суму 166321,35 грн (83160,83+83160,52), відтак розмір судового збору, який підлягав сплаті становить 1663,21 грн (1% ціни позову), позивача ОСОБА_3 на суму 83159,85 грн, відтак розмір судового збору, який підлягав сплаті становить 1211,20 грн (0,4розміру п.м.п.о.).

Судовий збір, який підлягав сплаті за подання двох заяв про забезпечення позову становив 3028 грн (1514 +1514).

Оскільки у позові відмовлено судовий збір, який підлягав сплаті за подання позову у розмірі 25 959,61 грн та за подання заяв про забезпечення позову у розмірі 3028 грн, а всього 28987,61 грн, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.7 ст.265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині рішення також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Враховуючи, що представник відповідача ТОВ «Гарячинецьке» Нагнибіда В.І. у відзиві на позов заявив про надати доказів понесених судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у позові ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарячинецьке», Новоушицької селищної ради, ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету, визнання акту оцінки та прийому-передачі майна недійсним та незаконним, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, витребування земельних ділянок.

Судовий збір, який підлягав сплаті за подання позовної заяви та заяв про забезпечення позову у розмірі 28987,61 грн - компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані згідно з ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 29 січня 2025 року, якою накладено арешт на комплекс нежитлових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 8059,9 кв.м, а саме: курятник №12, А1, 1061,6 кв.м; курятник №14, Б, 1081,5 кв.м; будинок тваринника №6, В, 39,8 кв.м; веранду, в, 2,8 кв.м; свинарник №20, Г, 4333,3 кв.м; телятник №9, Д, 822 кв.м; санпропускник №1, Е, 16,8 кв.м; тіньову сушарку №2, Є, 334,2 кв.м; тіньову сушарку №3, Ж, 367,9 кв.м, огорожу майнового комплексу пл. 380 кв.м, 14; ворота щитові, N (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 233), власником яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарячинецьке», ; на нежитлову будівлю, курятник №1 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1138,1 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 233), власником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарячинецьке», ; на комплекс виробничих будівель за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5200,9 кв.м, а саме: будівлю маслозаводу, А1, загальна площа 163 кв.м.; вівчарник, Б, загальна площа 986 кв.м.; будівлю електростанції, В, загальна площа 25,9 кв.м.; зерносклад, Г, загальна площа 488,6 кв.м.; зерносклад, Д, загальна площа 1009,2 кв.м.; конюшню, Е, загальна площа 590,6 кв.м; телятник, Ж, загальна площа 956,9 кв.м.; зерносклад, 3, загальна площа 912,7 кв.м; кузню, И, загальна площа 20,9 кв.м; будівлю дизельної, Й, загальна площа 47,1 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 233), власником яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарячинецьке», ЄДРПОУ - 38246459, після набрання рішенням законної сили.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 03 листопада 2025 року на 13:30 годину, та надати відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Гарячинецьке» строк у 5 днів для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Позивач 1: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП - НОМЕР_5 .

Позивач 2: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП - НОМЕР_6 .

Позивач 3: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП - НОМЕР_7 .

Позивач 4: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП - НОМЕР_8 .

Відповідач 1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарячинецьке», місцезнаходження: с. Куражин, вул. Гончарука, 50А, Новоушицької ТГ, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, код ЄДРПОУ - 38246459.

Відповідач 2: Новоушицька селищна рада, місцезнаходження с-ще Нова Ушиця, вул.Подільська, 17, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, код ЄДРПОУ - 04407388.

Відповідач 3: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Відповідач 4: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Суддя А. О. Олійник