Номер провадження 2-о/754/433/25
У Х В А Л А

Іменем України

(про відмову у задоволенні подання органу опіки та піклування)

06 жовтня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді: Коваленко І.І.

присяжних: Римара А.П., Барбадіна С.П.,

за участю секретаря судового засідання: Гуцул Д.Г.

представниці Органу опіки та піклування: Сінельнікової В.О.

заінтересованої особи: ОСОБА_1

заінтересованої особи: ОСОБА_2

представниця заінтересованої особи ОСОБА_6

розглянув у порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за поданням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про призначення опікуна недієздатній особі,

ЗМІСТ ПОДАННЯ

31 липня 2025 року Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, звернулася до Суд з поданням, в якому просила призначити ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_3 .

Подання обґрунтовано тим, що рішенням суду ОСОБА_3 визнано недієздатною, а її опікун - ОСОБА_2 за станом здоров`я не може належно виконувати свої обов`язки. У зв`язку з цим виникла необхідність призначення нового (додаткового) опікуна. Кандидат у нові опікуни є брат недієздатної ОСОБА_3 , який є дієздатним, має належний стан здоров`я, не має судимості та висловив бажання здійснювати опіку. Інші кандидати, що можуть виконувати обов`язки опікуна відсутні.

Подання подано на підставі частини другої статті 300 ЦПК України.

Позиція учасників справи

02 вересня 2025 року від ОСОБА_2 до Суду надійшла заява про проведення судового засідання у її відсутності. Заінтересована особи підтримала подання органу опіки та просить його задовольнити, вона повідомила, що не може прибути у судове засідання у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та похилим віком.

У судовому засіданні 06 жовтня 2025 року ОСОБА_1 та його представниця підтримали подання та просили його задовольнити.

ОСОБА_1 пояснив, що наразі проживає на два міста (Київ та Рівне), з квітня 2025 року працює у м. Рівне дистанційно, допомагає матері у догляді за сестрою, оскільки мати не має можливості доглядати за станом здоров`я.

Опікун, ОСОБА_2 , підтримала подання, зазначила, що вже немає можливості за станом здоров?я виконувати функції опікуна. Також вона повідомила, що вона, Заявник та ОСОБА_3 зареєстрована у АДРЕСА_1 , проте фактично вона з донькою більшу частину часу проживає у селі Козелецького району, Чернігівської області. Її син приїжджає до них та завжди їй допомагає.

Представниця Органу опіки також підтримала подання та просила його задовольнити. Пояснила, що Орган опіки не ставить питання про звільнення ОСОБА_2 від повноважень опікуна, оскільки у разі непризначення іншого опікуна Орган опіки немає можливості виконувати можливості виконувати повноваження опікуна через відсутність достатньої кількості працівників

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

7 травня 2006 року Деснянський районний суд м. Києва у цивільній справі №2о-71 ухвалив рішення, яким визнав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною. Рішення суду набрало законної сили 28.05.2006.

11 липня 2006 року Деснянський районний суд м. Києва у цивільній справі № 2о-200 рішенням встановив опіку над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає в АДРЕСА_1 , та призначив опікуном матір, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає там же. Рішення суду набрало законної сили 22.07.2006.

Батько особи, стосовно якої встановлено опіку, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено актовий запис №20682 (доказ - свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 14.11.2005, видане відділом реєстрації смерті у м. Києві).

З 27 серпня 2012 року ОСОБА_3 встановлено першу «А» групу інвалідності з дитинства безстроково, визначено, що вона потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги, рекомендовано спеціальне лікування (доказ - довідка до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 787826 від 12.09.2012).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є братом ОСОБА_3 (доказ - свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 05.07.2025, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві повторно).

ОСОБА_1 з 22.05.2007 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (витяг з реєстру територіальної громади станом на 23.06.2025). Ця квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних долях (доказ - свідоцтво про право власності на житло від 28.10.2003, видано відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації).

У цій же квартирі відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2006 року у цивільній справі № 2о-200 мешкали ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Водночас у судовому засіданні Суд з`ясував, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 фактично проживають за іншою адресою: АДРЕСА_2 . Саме цю адресу вказувала ОСОБА_2 як адресу місця проживання у медичних документах у 2023 та 2025 роках (докази - виписка-епікриз КНП "Козелецька лікарня інтенсивного лікування" №1316/206 від 17.03.2023, виписка-епікриз з історії хвороби №1877 про перебування ОСОБА_2 у хірургічному відділенні Козелецької ЦРЛ з 26.03.2025 по 04.04.2025). Також ці обставини визнала ОСОБА_2 у судовому засіданні, пояснивши, що більшу частину часу вони дійсно проживають у с. Скрипчин, Козелецький район, Чернігівська область, бо так зручніше доглядати за донькою, і зручно відвідувати лікарів.

ОСОБА_1 фактично проживає у місті Рівне, також він там працює. У довідці про середню заробітну плату (дохід) вказано місце роботи ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 (докази - витяг з реєстру територіальної громади № 2025/008299268 від 23.06.2025, повний витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості від 10.07.2025, довідка про середню заробітну плату (дохід) № 28 від 04.07.2025, видана релігійною організацією «НЕЗАЛЕЖНА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ЄВАНГЕЛЬСЬКИХ ХРИСТИЯН-БАПТИСТІВ ДІМ ЄВАНГЕЛІЯ» м. Рівне).

Там же проживає його дружина ОСОБА_5 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 26.12.2008).

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що з квітня 2025 року почав проживати на два міста (Київ та Рівне), оскільки почав допомагати матері. Водночас ці пояснення не підтверджені жодними доказами і не узгоджуються з іншим доказом, де місцем його фактичного проживання вказано: АДРЕСА_4 (доказ - висновок про стан здоров`я від 07.07.2025).

Представниця Органу опіки в судовому засіданні на запитання Суду пояснила, що уповноважені особи не перевіряли, де саме фактично проживає ОСОБА_3 , її чинний опікун та майбутній опікун, оскільки на момент огляду вони перебували за місцем проживання.

Суд не бере до уваги такі пояснення, оскільки до подання не додано доказів перевірки обстеження матеріально-побутових умов проживання особи, яка претендує на призначення опікуном. Акти обстеження умов життя особи, що потребує опіки, та перевірки умов життя майбутнього опікуна не складались.

Зі встановлених Судом обставин та доданих до подання доказів встановлено, що при вирішенні питання щодо можливості ОСОБА_1 виконувати опікунські обов`язки Орган опіки брав до уваги те, що:

1. ОСОБА_1 є рідним братом особи, що потребує опіки. Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, судимості не має, у розшуку не перебуває, не має захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки;

2. ОСОБА_5 (дружина майбутнього опікуна) та ОСОБА_2 (опікун) надали згоду на призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 (доказ - заяви від 03.07.2025 та 05.07.2025);

3. ОСОБА_2 (опікун) за станом здоров`я не може належно виконувати свої обов`язки (17 березня 2023 року ОСОБА_2 діагностовано: основне захворювання - цукровий діабет ІІ типу, середньої важкості, ст. декомпенсації; супутні захворювання - дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ст. ризик 3, хронічний гастродуоденіт, ст. загострення. ДГР, грижа стравохідного отвору діафрагми; ускладнення - діабетична мікроангіопатія судин нижніх кінцівок 2 ст., діабетична периферична полінейропатія (виписка-епікриз з історії хвороби №1877 про перебування ОСОБА_2 у хірургічному відділенні Козелецької ЦРЛ з 26.03.2025 по 04.04.2025). Висновок про стан здоров`я ОСОБА_2 в аспекті перевірки можливості здійснення нею повноважень опікуна до подання не додані;

4.інші особи, які перебувають у сімейних відносинах з ОСОБА_3 та є потенційними кандидатами в опікуни і можуть виконувати опікунські обов`язки, відсутні.

Орган опіки до подання не надав заяву ОСОБА_1 про надання згоди бути опікуном. Представниця Органу опіки в судовому засіданні пояснила Суду, що така заява за практикою органу не подається суду і залишається у них.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив свою згоду бути опікуном.

ОСОБА_1 надав пояснення, що є військовозобов`язаним, не є заброньованим, відстрочки від мобілізації немає.

ОСОБА_2 із заявою про звільнення її як опікуна від виконання покладених на неї обов`язків не зверталася. Орган опіки також не ставить таке питання у поданні.

Направляючи подання до місцевого суду про доцільність призначення ОСОБА_1 другим опікуном над ОСОБА_3 , орган опіки та піклування не зазначив інформації щодо неналежного виконання опікуном ОСОБА_2 своїх обов`язків щодо опіки над її донькою.

ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до статті 41 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників (частина п`ята статті 63 ЦК України).

Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років (частина шоста статті 300 ЦПК України, зміни, внесені згідно із Законом України № 2234-VIII від 07.12.2017).

У справі, що розглядається, рішення про визнання особи недієздатною прийнято до набрання чинності Законом України № 2234-VIII від 07.12.2017, судом не продовжувався строк дії рішення про визнання недієздатним за клопотанням опікуна, представника органу опіки та піклування.

У цій справі подання органу опіки про призначення другого опікуна подано на підставі частини другої статті 300 ЦПК України, яка визначає, що суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу.

Стаття 75 ЦК України визначає, що суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця.

Особа виконує повноваження опікуна або піклувальника до винесення рішення про звільнення її від повноважень опікуна або піклувальника чи до закінчення місячного строку від дня подання заяви, якщо вона не була розглянута протягом цього строку (частина перша).

За заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника в разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту (частина третя).

Отже, частина п`ята статті 63 ЦК України про можливість призначення кількох опікунів.

Водночас норми законодавства (стаття 300 ЦПК України та стаття 75 ЦК України), на підставі яких подано подання, не регулюють це питання та не передбачають можливості подання органом опіки та піклування до суду подання про призначення другого опікуна (співопікуна) без одночасного вирішення питання про звільнення чинного опікуна.

У чинному законодавстві існує прогалина щодо порядку призначення другого опікуна в разі визнання особи недієздатною за рішенням суду, що було прийнято до набрання чинності Законом України № 2234-VIII від 07.12.2017 (набрав чинності 07.01.2018), яким встановлено дворічний строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною.

Відповідно до частини дев`ятої статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Верховний Суд у постанові від 21.08.2024 у справі № 163/1256/22 у подібних правовідносинах, вирішуючи питання щодо звільнення від повноважень опікуна за поданням органу опіки, звертав увагу на те, що строк дії судового рішення про визнання особи недієздатною має визначальне значення під час розгляду цієї справи, оскільки таке рішення підтверджує наявність юридичного факту, що має значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, яка визнана недієздатною. Ні Правилами, ні нормами ЦК України не визначено порядку дій органу опіки та піклування та/або опікуна в разі закінчення строку дії рішення про визнання особи недієздатною. У цьому випадку зацікавлена особа згідно з нормами ЦПК України, які регулюють розгляд судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, має право звернутися до суду з питанням про визнання особи недієздатною та призначення їй нового опікуна або з клопотанням про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною (частини перша, друга, сьома статті 300 ЦПК України).

Також у постанові від 26.02.2020 у справі № 199/6241/18 Верховний Суд зазначав, що заявника було визнано недієздатним рішенням суду першої інстанції у 2007 році. Суди не встановили, що суд продовжував строк дії рішення про визнання заявника недієздатним за клопотанням опікуна, представника органу опіки та піклування. Тобто суди не встановили, чи здійснювався ефективний нагляд за ситуацією заявника, включаючи виконання обов`язків його опікуном, та чи вживалися необхідні заходи для захисту інтересів заявника.

Отже, ураховуючи висновки Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 у справі № 199/6241/18, питання продовження строку рішення про визнання фізичної особи недієздатності має вирішуватися з урахуванням норми частини шостої статті 300 ЦПК України, навіть якщо рішення було прийнято до набрання чинності Законом України № 2234-VIII від 07.12.2017, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини як джерелом права, яку Суд застосовує при розгляді справ (частина четверта статті 10 ЦПК України).

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що у справі «Наталія Михайленко проти України» він встановив, що відсутність можливості у недієздатної заявниці особисто звернутися із заявою про поновлення її дієздатності становила порушення її права на доступ до суду відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. Факти цієї справи є аналогічними. Хоча у 2017 році після подання цієї заяви до Суду до законодавства було внесено зміни, не можна ігнорувати те, що заявниця була визнана недієздатною з 2009 року і, таким чином, відповідно до національного законодавства вона тривалий час була позбавлена безпосереднього доступу до суду для оскарження рішення про визнання її недієздатною. З огляду на тривалість і серйозність обмеження, яке вплинуло на багато аспектів життя заявниці, у тому числі її приватне та сімейне життя, Суд, як і у справі «Наталія Михайленко проти України», доходить висновку, що обмеження права заявниці на доступ до суду не відповідало пункту 1 статті 6 Конвенції (GORBATYUK v. UKRAINE, № 1848/16, § 22, 23, ЄСПЛ, 07 листопада 2019 року).

ЄСПЛ у своїй практиці не висловлює позицій щодо конкретних строків для визнання особи недієздатною, але наполягає, щоб рішення про недієздатність було обґрунтованим, пропорційним, забезпечувало дотримання права на справедливий судовий розгляд та підлягало перегляду.

Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права осіб з інвалідністю від 13 грудня 2006 року та Рекомендацією № R (99) 4 Комітету міністрів Ради Європи про принципи правового захисту повнолітніх недієздатних осіб від 23 лютого 1999 року (Rec(99)4) запроваджено достатні процесуальні гарантії для максимально можливого захисту недієздатних осіб, забезпечення періодичного перегляду їхнього статусу та доступності відповідних засобів правового захисту. Слід звернути увагу на те, що Принцип 14 - «Тривалість, перегляд та апеляція» Rec(99)4 розмежовує заходи захисту у формі періодичних переглядів (пункт 1) та переглядів у разі зміни обставин, зокрема, у разі зміни стану дорослої особи (пункт 2). Відповідно до пункту 6 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 46/119 про захист осіб із психічними захворюваннями та покращення психіатричної допомоги рішення, що стосуються правоздатності особи та її потреби в особистому представнику, повинні розглядатися знову через розумні інтервали, встановлені у внутрішньому законодавстві. Ухваленими цією Резолюцією Принципами передбачений позитивний обов`язок держави щодо забезпечення належного контролю та засобів захисту (принципи 17, 22).

Проаналізувавши наведені норми, суд для подолання законодавчої прогалини щодо процедури призначення другого опікуна, керуючись загальними засадами законодавства (аналогія права), зокрема, принципом забезпечення найкращих інтересів підопічного, практикою ЄСПЛ щодо необхідності судового контролю та перегляду рішення про недієздатність особи, яке не може бути довічним, з урахуванням висновків Верховного Суду щодо строку дії рішення, виснував, що подання про призначення другого опікуна в разі наявності рішення суду про визнання особи недієздатною, строк дії якого не сплив (був у встановленому порядку продовжений), розглядається за поданням органу опіки із застосуванням аналогії закону за правилами частини другої статті 300 ЦПК України.

Водночас, якщо рішення суду про недієздатність прийнято до 07.01.2018 і не продовжувалося, подання про призначення нового опікуна (декількох опікунів) може бути вирішено виключно в разі нового звернення про визнання особи недієздатною.

Отже, за висновком суду опіка встановлюється лише над недієздатною особою (ст. 41 ЦК України). Статус недієздатності не довічний і підлягає обов`язковому судовому контролю (ч. 6 ст. 300 ЦПК України; практика ЄСПЛ). Якщо статус недієздатності не був підтверджений (рішення ухвалено до 06.01.2008 року і не продовжувалося), то немає підстави для призначення опікуна (навіть другого).

З цих підстав суд дійшов висновку про неможливість постановлення ухвали про призначення нового опікуна без вирішення питання про визнання особи недієздатною (в тому числі отримання висновку судово-психіатричної експертизи щодо стану психічного здоров`я ОСОБА_3 ) з огляду на час ухвалення судового рішення про визнання її недієздатною, та те, що стан недієздатності фізичної особи не довічний та обмежений строком у два роки.

Окрім того, Суд бере до уваги, що в постанові Верховного Суду від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 зазначено, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань у цьому питанні, та належно мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого.

У поданні органом опіки та піклування не було перевірено обставини фактичного місця проживання опікуна, чинного опікуна та ОСОБА_3 . Бралася до уваги виключно їх місце реєстрації, жодних актів обстеження умов життя особи, що потребує опіки, та перевірки умов життя майбутнього опікуна не складались. Ці обставини мають істотне значення з огляду на встановлені судом обставини проживання цих осіб у різних містах, що впливає на спроможність потенційного опікуна виконувати свої повноваження. Такі обставини мають істотне значення для вирішення питання можливості призначення другого опікуна особу, який є військовозобов`язаним.

Подання органу опіки та піклування не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість та доцільність заявника бути опікуном. В умовах воєнного стану орган опіки має належно з`ясувати питання доцільності призначення саме його опікуном (другим опікуном), ураховуючи закріплений у Конституції України обов`язок захисту Вітчизни та загальну мобілізацію, з урахуванням усіх обставин.

Суд постановляє рішення у формі ухвали, оскільки подання подано на підставі частини другої статті 300 ЦПК України, яка передбачає, що за результатами його розгляду постановляється ухвала.

Керуючись статтями 259 -261, 262, 300 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про призначення опікуна недієздатній особі, відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду була складена та підписана 07.10.2025

Суддя Інна КОВАЛЕНКО

Присяжні Андрій РИМАР

Святослав БАРБАДІН