КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8674/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Желепі О..В., Музичко С.Г.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Похоронний Дім «Пам`ять» про визнання звільнення незаконним, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 лютого 2025 року, ухваленого під головуванням судді Українця В.В.,-

встановив:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Позивач просив: визнати незаконним звільнення директора ТОВ «Похоронний Дім «Пам`ять» ОСОБА_1 згідно наказу № 23-2023 від 24 січня 2023 року за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України;поновити позивача на посаді директора ТОВ «Похоронний Дім «Пам`ять» з 24 січня 2023 року;стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 січня 2023 року по дату ухвалення рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01 травня 2015 року позивач працював на посаді юриста ТОВ «Похоронний Дім «Пам`ять» на посаді юриста, з 04 грудня 2017 року ОСОБА_1 прийнято на посаду директора товариства та переведенона посаду юриста за сумісництвом.

25 лютого 2022 року позивача зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду розвідника 3 розвідувального відділення розвідувального взводу мотопіхотного батальйон та з 25 лютого 2022 року постановлено на всі види забезпечення. ОСОБА_1 повідомив бухгалтера ТОВ «Похоронний Дім «Пам`ять»у телефонному режимі про зарахування до військової частини.

Після звернення 08 липня 2024 року до відповідача та отримання трудової книжки, ОСОБА_1 стало відомо про його звільнення з посади директора за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України згідно наказу № 23-2023 від 24 січня 2023 року.

Позивач вважає таке звільнення незаконним та безпідставним.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 03 лютого 2025 року названий позов задоволено.

Визнанонезаконним звільнення ОСОБА_1 з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю «Похоронний Дім «Пам`ять» на підставі наказу № 23-2023 від 24 січня 2023 року.

ПоновленоОСОБА_1 на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю «Похоронний Дім «Пам`ять» з 24 січня 2023 року.

Стягнутоз товариства з обмеженою відповідальністю «Похоронний Дім «Пам`ять» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 січня 2023 року по 03 лютого 2025 року у розмірі 698 047 грн 10 коп.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю «Похоронний Дім «Пам`ять» з 24 січня 2023 року допущенодо негайного виконання.

Стягнутоз Товариства з обмеженою відповідальністю «Похоронний Дім «Пам`ять» на користь держави 9 402 грн 87 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 1 317 грн 17 коп. скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення суду та задовольнити наведений позивачем розрахунок, що становить 1 465 грн 12 коп.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги поданої апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Рішення суду в частині позовних вимог про визнання звільнення незаконним та поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 січня 2023 року по 03 лютого 2025 року у розмірі 698 047 грн 10 коп. судом першої інстанції взято до уваги надану відповідачем довідку про нараховану заробітну плату, згідно якої останніми місяцями роботи позивача у товаристві є червень/липень 2022 року.

Колегія суддів вважає такий висновок суду правильним.

Встановлено, що 04 грудня 2017 року позивача прийнято на посаду директора ТОВ «Похоронний Дім «Пам`ять» на підставі протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ «Похоронний Дім «Пам`ять».

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 48 від 25 лютого 2022 року ОСОБА_1 зараховано до списків військової частини та призначено на посаду розвідника 3 розвідувального відділення розвідувального взводу мотопіхотного батальйон та з 25 лютого 2022 року постановлено на всі види забезпечення.

ОСОБА_1 зазначав, що про зарахування до військової частини повідомив у телефонному режимі бухгалтера ТОВ «Похоронний Дім «Пам`ять».

Після проходження ВЛК у період з 25 серпня 2023 року по 07 вересня 2023 року позивача визнано обмежено придатним до військової служби відповідно до довідки ВЛК від 14 вересня 2023 року № 1642.

09 червня 2024 року ОСОБА_1 звільнено у відставку згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08 червня 2024 року № 160.

Обгрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 зазначив, що після отримання трудової книжки 08 липня 2024 року дізнався про своє звільнення з посади директора за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України згідно наказу № 23-2023 від 24 січня 2023 року. Згоди на звільнення позивач не надавав, копію наказу про звільнення відповідачем не надано.

Так, звертаючись до суду із позовною заявою, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 січня 2023 року.

Зач. 1 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком № 100.

Відповідно до п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів / годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Положенням п. 2 Порядку № 100 передбачено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Встановлено, що позивача звільнено з роботи з 24 січня 2023 року.

До матеріалів справи відповідачем долучено копію довідки про доходи ОСОБА_1 за 2022 рік.

Колегією суддів встановлено, що за попередні п`ять місяців роботи перед звільненням (грудень 2022 року, листопад 2022 року, жовтень 2022 року, вересень 2022 року та серпень 2022 року) ОСОБА_1 заробітна плата відповідачем не нараховувалась. Відтак, вказаний період виключається із розрахункового періоду.

Згідно довідки ТОВ «Похоронний Дім «Пам`ять» про доходи ОСОБА_1 , заробітна плата позивача за липень 2022 року склала 27 658 грн 47 коп., заробітна плата за червень 2022 року склала 28 975 грн 54 коп.

Робочі дні у червні 2022 року - 22; робочі дні у липні 2022 року - 21.

Середньоденна заробітна плата складає ((28 975 грн 54 коп. + 27 658 грн 47 коп.) : 43 робочий день) 1 317 грн 07 коп.

За період з 24 січня 2023 року по 03 лютого 2025 року середній заробіток становить: 530 робочих днів х 1 317 грн 07 коп. = 698 047 грн 10 коп.

Вирішуючи спір у цій частині, судом першої інстанції правильно взято до уваги вищенаведені положення постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 щодо розрахунку середнього заробітку та дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку у розмірі 698 047 грн 10 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно долученої позивачем копії довідки форми ОК-5 Пенсійного фонду України за 2022 рік вбачається отримання ОСОБА_1 заробітної плати від відповідача лише у січні/лютому 2022 року, що є підставою для перерахунку розміру середньоденної заробітної плати, колегія суддів відхиляє, оскільки із долученої довідки неможливо встановити джерела таких доходів апелянта. Згідно копії довідки у ОСОБА_1 наявні доходи за кожен місяць 2022 року у різних розмірах. Із наданої довідки у колегії суддів відсутня можливість встановити за який місяць та у якому розмірі від ТОВ «Похоронний Дім «Пам`ять» надходила заробітна плата на рахунок ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи надану відповідачем копію довідки про доходи позивача та положення ч. 3 ст. 235 КЗпП України, колегія суддів вважає, що з ТОВ «Похоронний Дім «Пам`ять» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 698 047 грн 10 коп.

Рішення суду в частині позовних вимог про визнання звільнення незаконним та поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 03 лютого 2025 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ухвалено з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для його скасування в цій частині за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 лютого 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 06 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: О.В. Желепа

С.Г. Музичко