Справа № 716/1562/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.10.2025 Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Пухарєвої О.В.,
з участю секретаря судового засідання Кульки О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов обґрунтовано тим, що 14.05.2024 ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 140277 на суму 24 097,00 грн. На виконання зазначеного договору відповідачу перерахована сума кредиту 24 097,00 грн, за вирахуванням суми комісії, сплаченої за надання кредиту. Загальний строк кредитування за цим договором складає 112 днів, з 14.05.2024 по 03.09.2024.ж
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 22 356,65 грн, яка складається з наступного: 16 977,14 грн - заборгованість по кредиту; 4977,51 грн - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом; 402,00 грн. комісія за кредитним договором.
10.10.2024 ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» уклали договір факторингу № 101102024, згідно з умовами якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 140277 від 14.05.2024 у розмірі 22 356,65 грн.
У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість, що складає 22 356,65 грн, судові витрати в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6500,00 грн.
Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначила, що розгляд справи просить здійснювати за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату і місце судового засідання, до суду не з`явилася. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення до суду повернулося з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи і від якої не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про проведення судового засідання за відсутності сторін по справі.
У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши позовну заяву, надані письмові докази, суд приходить до таких висновків.
Загальний строк кредитування за цим договором складає 112 днів з 14.05.2024 по 03.09.2024.
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, згідно з розрахунком заборгованості відповідач ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 22 356,65 грн, яка складається з наступного: 16 977,14 грн - заборгованість по кредиту; 4977,51 грн - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом; 402,00 грн. комісія за кредитним договором.
10.10.2024 ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» уклали договір факторингу № 101102024, згідно з умовами якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 140277 від 14.05.2024
Відповідно до витягу з Додатку №1 за Договором факторингу №10102024 від 10.10.2024 (Реєстру прав вимог №3) від ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 22 356,65 грн (а.с.36). Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №10102024 від 10.10.2024 та платіжною інструкцією №5179 від 12.12.2024, яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу (а.с.37.38).
За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Згідно з ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно з ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).
Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18 зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності
Обов`язком позивача, який стверджує про надання відповідачу безготівкових кредитних коштів первісним кредитором за кредитним договором, у якого він набув право вимоги, є надання доказів, що підтверджують зарахування позичальнику таких коштів, а у разі неможливості самостійно подати такий доказ - право на обґрунтування такої неможливості та заявлення клопотання про витребування доказів судом.
Аналогічні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 20 травня 2022 року у справі №336/4796/18 та від 30 серпня 2022 року у справі №509/2976/19.
У справі, що розглядається позивач первинних облікових бухгалтерських документів суду не надав, проте звернувся до суду з клопотанням про витребування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» доказів на підтвердження інформації про отримання позичальником ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором за період з 14.05.2024 по 19.05.2024.
На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав інформацію, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в банку емітовано картку № НОМЕР_3 . Щодо поповнення картки за період з 14.05.2024 по 19.05.2024, то зарахування коштів на суму 11 036,80 грн відсутнє.
З урахуванням наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації суд вважає, що позивачем не доведено перерахування кредитних коштів відповідачу ОСОБА_1 за вказаним вище договором про споживчий кредит № 140277 від 14.05.2024.
Таким чином позивачем не доведено існування у ОСОБА_1 заборгованості за укладеними договорами позики, оскільки не надано доказів перерахування коштів на належний відповідачу розрахунковий чи картковий рахунок, а надані позивачем документи не є належними доказами на підтвердження існування у позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі, зазначеному позивачем.
Картка обліку виконання договору: 140277, виписка з особового рахунку за кредитним договором № 140277, довідка №2 про успішність операцій, згідно договору, укладеного з «ФК «Контрактовий дім», на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості є документами, що створені самим позивачем та первинним кредитором, а відтак, інформація, зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказами наявності заборгованості, на яких наполягає позивач.
Суд зауважує, що відсутність в матеріалах справи належних первинних банківських документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання позичальником коштів у позику, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом, а також комісії за кредитним договором.
Таким чином, укладення договору споживчого кредиту і надання відповідачу кредитних коштів за обставин викладених в позовній заяві, набуття права грошової вимоги позивача до відповідача позивачем не доведено.
За таких обставин, враховуючи вищенаведені положення чинного процесуального та матеріального законодавства, а також досліджені у справі докази, суд, оцінивши їх з точки зору достатності для встановлення фактичних обставин, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю заявлених вимог.
Позивачем, при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок.
Проте, у разі відмови в позові, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.
Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки в судове засідання, призначене на 12:00 год. 06.10.2025 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 13.10.2025 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України з урахуванням вихідних днів), то датою ухвалення даного судового рішення є 13.10.2025.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачкою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його повного складання до Чернівецького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 13.10.2025.
Суддя Олена ПУХАРЄВА