Справа № 455/1522/25
Провадження № 2/455/646/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

16 жовтня 2025 року м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Титова А.О.,

за участю секретаря судового засідання Гавриляк О.Б.,

представники сторін в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Старосамбірського районного суду Львівської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

до Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області,

про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ПРАВОВІ ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Зміст позовних вимог та їх обґрунтування

Позивач звернувся до суду з позовом до Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті її брата.

В обґрунтування своїх вимог Позивач вказує, що після смерті її брата - ОСОБА_2 , який був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , була заведена спадкова справа від 07.11.2020 року №160/2024 Рудківською державною нотаріальною конторою Львівської області.

Позивач як спадкоємець за законом звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки брат Позивача, прийнявши спадщину, належним чином не оформив своїх спадкових прав.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Правова позиція відповідача

Представник відповідача - Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав на адресу суду заяву про слухання справи за його відсутності.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ

Належний відповідач у справі

У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування (Постанова Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 265/6868/16-ц).

Спадкова справа № 160/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 заведена за заявою Позивача у справі.

ОСОБА_3 заявою від 09.12.2024 повідомив, що пропустив строк для прийняття спадщини та про те, що він не буде звертатись до суду за продовженням такого строку, на оформлення своїх спадкових прав не претендує.

Пільо Степанія Федорівна заявою від 11.11.2024 повідомила, що пропустила строк для прийняття спадщини та про те, що вона не буде звертатись до суду за продовженням такого строку, на оформлення своїх спадкових прав не претендує.

Спадкова справа заяв інших осіб не містить.

За викладених обставин, Стрілківська сільська рада Самбірського району Львівської області є належним відповідачем у справі як відповідний орган місцевого самоврядування.

Підсудність

Позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (частина 1 статті 30 ЦПК України).

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Старосамбірський район Львівської області та утворено Самбірський район (з адміністративним центром у місті Самбір) у складі територій Бісковицької сільської, Боринської селищної, Добромильської міської, Новокалинівської міської, Ралівської сільської, Рудківської міської, Самбірської міської, Старосамбірської міської, Стрілківської сільської, Турківської міської, Хирівської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Спірне нерухоме майно заходиться на території Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області - тобто на колишній території ліквідованого Старосамбірського району Львівської області.

Пунктом 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Таким чином, справа підсудна Старосамбірському районному суду Львівської області.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Родинні зв`язки Позивача у справі

Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є: батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 .

Мати позивача - ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 67 років, до дня смерті була зареєстрована та фактично проживала за адресою: с. Грозьово, Старосамбірського району, Львівської області.

Батько позивача ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 83 роки, до дня смерті був зареєстрований та фактично проживав за адресою: с. Грозьово Старосамбірського району, Львівської області. На день смерті з ним був зареєстрований та проживав син ОСОБА_2 , від його імені виконавчий комітет сільської ради заповіт не посвідчував.

Від спільного подружнього життя у них народилось четверо дітей: син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; дочка (позивач) - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дочка - ОСОБА_8 .

Брат позивача - ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 46 років, до дня смерті був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищенаведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи:

- копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.08.2000;

- копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 12.01.2009;

- копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 20.05.2020;

- копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №6 від 07.11.2024;

- копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 30.07.1993;

- копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 09.06.1969;

- копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 28.07.1990;

- копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №2 від 21.03.2025;

- копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №2 від 21.03.2025;

- копією довідки № 664 від 16.04.2024;

- копією довідки № 665 від 16.04.2024.

Відомості щодо нерухомого майна

Згідно довідки Самбірського МБТІ Львівської області від 12.12.2024 року № 2942 будинковолодіння в АДРЕСА_1 згідно записів у реєстрових книгах Самбірського бюро технічної інвентаризації Львівської області не зареєстровано станом на 01.04.2008 року.

Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , загальна площа будинковолодіння складає 59,7 кв.м., із них: житлова 50,7 кв.м., підсобна 9,0 кв.м., рік побудови 1970.

З виписки виконавчого комітету Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області №1453 від 18.12.2024 з погосподарської книги №2 села Грозьово, номер об`єкту погосподарського обліку 010151-1, вбачається, що головою домогосподарства, розташованого у АДРЕСА_1 - являвся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Рік побудови - до 1992, знаходиться на земельній ділянці орієнтовною площею 0,1900 Га. Самочинно побудованих будівель та споруд при житловому будинку немає. Житловий будинок скоріше приватизований не був. Загальна площа становить 72,9 м.кв., житлова 59,7 м.кв.

Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину, звернення до суду з позовом

Позивач після смерті брата звернулась до Рудківської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про оформлення свідоцтва на спадщину.

Відповідно до постанови в.о. завідувача Рудківської державної нотаріальної контори Львівської області Яни Мішенчук від 28.11.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину із посиланням на відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА ТА СУДОВА ПРАКТИКА

Положення про власність

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частини 1 та 2 статі 328 Цивільного кодексу України, далі за текстом - ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини 2 статті 16 ЦК України).

Житловий будинок та садиба є об`єктами права власності (статті 380, 390 ЦК України).

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Підстави виникнення права власності

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (частина 2 та 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства Української РСР затверджено Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР. Інструкція втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56 (далі за текстом - Інструкція).

Реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності (пункт 4 Інструкції).

Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані (пункт 6 Інструкції).

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення».

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (абзац 2 пункту 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж).

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (постанова Верховного Суду від 15.10.2020 року у справі №623/214/17).

Положення про спадкування

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1216, 1217 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частини 1 та 2 статті 1220 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина 1 статті 1222 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України (частини 1 та 2 статті 1223 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (частина 1 статті 1297 ЦК України).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України).

Законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Відсутність свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця, не є перешкодою для реалізації права на прийняття спадщини. Оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (постанова Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі № 523/3522/16-ц).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (абзац 3 пункту 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», постанова Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №227/3750/19).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку (постанова Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №227/3750/19).

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що спірне нерухоме майно побудовано у 1970 році у сільському населеному пункті. Право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Чинні на момент побудови нормативні акти не передбачали державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, розташованих в сільських населених пунктах.

При цьому, до часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в редакції 2003 року та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення».

За викладеного, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, а документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків - є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», звертав увагу на те, що найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла.

За наведених обставин, спадкоємець фактично позбавлений можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, а тому його право власності має бути визнано в судовому порядку, у зв`язку з чим - суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, так як інший правовий механізм оформлення таких прав в останнього - відсутній.

Приймаючи до уваги вищевикладене, вказане, на підставі викладеного, керуючись статтями 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інформація про учасників справи

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач Стрілківська сільська рада Самбірського району Львівської області, адреса: поштовий індекс 82092, с. Стрілки, вул. Михайла Вербицького, будинок №10 Самбірського району Львівської області, .

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження

Рішення підписано без його проголошення, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення - 16.10.2025.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Титов А.О.