справа № 631/478/21
провадження № 2/631/45/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 жовтня 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Пархоменко І. О.,

при секретарі Ляшенко І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОХОЧЕ» про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОХОЧЕ» про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

22 березня 2007 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським закритим акціонерним товариством «Охоче» (СЗАТ «Охоче») було укладено договір оренди землі, предметом є земельна ділянка площею 3,2184 га, кадастровий номер :04:001:0188, яка розташована за межами населених пунктів на території Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області (на тепер - Старовірівської сільської ради Красноградського району).

Договір було укладено на 30 років. Договір зареєстрований в Нововодолазькому районному відділі Харківської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК» при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 20 квітня 2007 року за № 46.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 листопада 2017 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 104712421).

У лютому 2020 року позивачу стало відомо, що земельною ділянкою користується Товариство з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» на підставі договору суборенди землі від 01 квітня 2019 року, укладеного без його відома та погодження, як власника землі, чим було порушено положення статті 8 Закону України «Про оренду землі».

25 лютого 2020 року було направлено на адресу СПрАТ «Охоче» звернення з проханням щодо розірвання договору оренди землі шляхом укладання відповідної угоди та повернення земельної ділянки її власникові для подальшого самостійного використання за цільовим призначенням.

Будь-яка відповідь на вищевказане звернення на його адресу не надійшла, тому 21 квітня 2020 року він звернувся із заявою про реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки та припинення права суборенди землі на адресу державного реєстратора прав.

За результатами розгляду його заяв він отримав:

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер витягу: 207349061), яким було зареєстровано припинення іншого речового права, а саме права оренди земельної ділянки площею 3,2184 га, кадастровий номер :04:001:0188;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер витягу: 207441596), яким було зареєстровано припинення іншого речового права, а саме права суборенди землі площею 3,2184 га, кадастровий номер :04:001:0188.

Восени 2020 року він зорав власну земельну ділянку, підготовив її до посівної весінньої кампанії 2021 року. У квітні 2021 року посіяв на власній земельній ділянці ячмінь.

29 квітня 2021 року на його адресу надійшла вимога від ТОВ «Райз Північ» про негайне звільнення земельної ділянки, вмотивована тим, що договори оренди та суборенди землі нібито є діючими. Будь-яких офіційних документів у підтвердження вказаної інформації він не отримував.

15 травня 2021 року його земельну ділянку знову почало обробляти ТОВ «Райз Північ», заїхавши сільськогосподарською технікою та знищивши посіви ячменю, які він зробив на початку квітня 2021 року.

Зі спілкування з представниками підприємства стало відомо про скасування рішень від 23 квітня 2020 року № 52038328 та від 24 квітня 2020 року № 52050566, якими раніше були припинені права оренди та суборенди.

Як вбачається із пунктів 8 та 43 спірного договору оренди землі, він укладений на строк 30 років й набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, яка, як вбачається із договору оренди від 22 березня 2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським закритим акціонерним товариством «Охоче» щодо земельної ділянки площею 3,2184 гектар здійснена 20 квітня 2007 року, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 20 квітня 2007 року за № 46.

Сторони спірного договору оренди землі дійшли згоди щодо усіх його істотних умов, зокрема, пунктом 40 передбачено можливість розірвання договору оренди землі у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, при цьому, що цей пункт договору узгоджується із положеннями Цивільного кодексу України та статті 32 Закону України «Про оренду землі».

У зв?язку із зміною власника спірної земельної ділянки, зверненням від 25 лютого 2020 року, позивач по справі повідомив відповідача про намір розірвати договірні відносини щодо земельної ділянки площею 3,2184 га, розташованої на території Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:001:0188.

Просив розірвати договір оренди землі, укладений 22 березня 2007 року між ОСОБА_2 та СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИМ ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОХОЧЕ», зареєстрований у Нововодолазькому районному відділі Харківської регіональної філії держаного підприємства «Центр ДЗК» при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 20 квітня 2007 року за № 46, зобов`язати повернути орендовану земельну ділянку та стягнути сплачений судовий збір.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 21 травня 2021 року позовну заяву було залишено без руху, оскільки подана з порушенням вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 та ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а саме, в позовній заяві не зазначена ціна позову та до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (а. с. 34-35).

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 29 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження (а. с. 47-49).

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а. с. 69).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив суд провести судове засідання без його участі. Також, у заяві зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач не направив свого представника для участі у судовому засіданні, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомивзаяв, клопотань не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

22 березня 2007 року між ОСОБА_2 та СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИМ ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОХОЧЕ»

(на сьогодні - СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОХОЧЕ») був укладений договір оренди землі, зареєстрований у Нововодолазькому районному відділі Харківської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК» при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 20 квітня 2007 року за № 46 (а. с. 12-16).

Відповідно до умов договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Охоченської сільської ради Харківської області.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,2184 гектар, у тому числі рілля 3,2184 гектар, строком на 30 років (п. 1, 2, 8 договору). Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації договору за актом приймання - передачі (п. 20 договору).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилася внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України).

Положеннями ст. 1219 ЦК України визначені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Отже, законодавством право оренди землі не визначено таким що не входить до складу спадщини.

Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цивільного призначення.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А. 22 листопада 2017 року та зареєстрованого у реєстрі за № 1904, на підставі ст. 1261 ЦК України та договору про поділ спадкового майна, посвідченого 22 листопада 2017 року за реєстровим № 1888, спадкоємцем майна ОСОБА_3 , 1966 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із: земельної ділянки площею 3.2184 гектарів, кадастровий номер :04:001:0188, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, склад угідь - рілля, місце розташування: Харківська область Нововодолазький район, Охоченська сільська рада, що належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія XP № 131400, виданого «20» червня 2003 року Нововодолазькою районною державною адміністрацією Харківської області, на підставі розпорядження № 198 голови цієї ж адміністрації від «09» червня 2003 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 825 - ОСОБА_2 , рідному дядькові спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого на підставі заповіту, посвідченого 08 вересня 2009 року Шестаковим М. В., секретарем Охоченської сільської ради Нововодолазького району за реєстровим № 99 був його племінник ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а. с. 9).

Отже, судом встановлено, що після смерті орендодавця ОСОБА_2 спадщину прийняв позивач у справі - ОСОБА_1 .

Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 23509384 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Нововодолазького районного округу нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А. 22 листопада 2017 року за № 1904 (а. с. 10).

25 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до керівника правління СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОХОЧЕ» з проханням щодо розірвання договору оренди землі шляхом укладання відповідної угоди та повернення земельної ділянки її власникові для подальшого самостійного використання за цільовим призначенням (а. с. 18-24).

21 квітня 2020 року він звернувся із заявою про реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки та припинення права суборенди землі на адресу державного реєстратора прав.

За результатами розгляду його заяв він отримав:

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер витягу: 207349061), яким було зареєстровано припинення іншого речового права, а саме права оренди земельної ділянки площею 3,2184 га, кадастровий номер :04:001:0188;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер витягу: 207441596), яким було зареєстровано припинення іншого речового права, а саме права суборенди землі площею 3,2184 га, кадастровий номер :04:001:0188 (а. с. 25-28).

29 квітня 2021 року на адресу позивача надійшла вимога від ТОВ «Райз Північ» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою № 27/04 від 27 квітня 2021 року, оскільки строк договору не закінчився, не був достроково розірваний чи визнаний судом недійсним, а тому на сьогоднішній день є чинним (а. с. 29).

Отже, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, які регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і фізичною особою, юридичною особою.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Вказане кореспондується з ч. 1 ст. 93 ЗК України - право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Приписами ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

У положеннях 13 Закону України «Про оренду землі» прописано, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Отже, законодавством унормовано, що користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України)

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Тлумачення п. 3 ч. 1 ст. 3 та ст. 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що вбачається з ч. 1 ст. 628 ЦК України.

Одночасно, договір є обов`язковим для виконання сторонами, як закріплено ст. 629 ЦК України.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Положення ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачають, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором

Отже, чинним законодавством України передбачена можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору.

Наявність відповідної умови в договорі є вирішальною для розгляду справи. Таким, чином сторони у договорі повинні чітко визначити можливість розірвання договору в односторонньому порядку та механізм (процедуру) такого розірвання (шляхом підписання відповідної угоди, тощо). Таке визначення має бути чітким та недвозначним, закріплювати всі умови співпраці.

За п. 39 договору оренди земельної ділянки від 22 березня 2007 року розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядкує потреба для державних цілей.

Разом з тим, п. 40 договору оренди землі від 22 березня 2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИМ ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОХОЧЕ» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Зазначений пункт Договору сторонами не оспорювався й у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Таким чином, сторони спірного договору оренди землі дійшли згоди щодо усіх його істотних умов, зокрема, п. 40 передбачено можливість розірвання договору оренди землі у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, що узгоджується із положеннями ЦК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі».

Тобто наведеними умовами договору передбачена можливість його розірвання на вимогу однієї із сторін та визначенні підстави для такого розірвання, без необхідності встановлення будь-яких інших передумов, зокрема істотного порушення договору. Положення п. 39, 40 договору були погоджені сторонами на власний розсуд, не суперечать загальним засадам цивільного законодавства, не змінені та не визнані недійсними, а тому є обов`язковими для виконання сторонами правочину.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) дійшла висновку, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відтак, судом встановлено, що змінився власник орендованої земельної ділянки, і ця обставина передбачена умовами договору оренди, як підстава для його розірвання, при цьому орендодавець наполягає на розірванні договору, а орендар ухиляється від такого розірвання.

Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 375/278/20 (провадження № 61-3449св21) зазначив, що наведеними умовами договору передбачена можливість його розірвання на вимогу однієї із сторін та визначенні підстави для такого розірвання, без необхідності встановлення будь-яких інших передумов, зокрема істотного порушення договору. Положення пунктів договору були погоджені сторонами на власний розсуд, не суперечать загальним засадам цивільного законодавства, не змінені та не визнані недійсними, а тому є обов`язковими для виконання сторонами правочину.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі змістом ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Пунктом 7 Постанови пленуму Верховного суду від 16.04.2004 р № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 надані докази про наявність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного 22 березня 2007 року між ОСОБА_2 та СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИМ ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОХОЧЕ», зареєстрованого у Нововодолазькому районному відділі Харківської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК» при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 20 квітня 2007 року за № 46, у зв`язку з набуттям позивачем права власності на спірну земельну ділянку, площею 3,2184 гектарів, кадастровий номер :04:001:0188, що розташована на території Старовірівської сільської ради Берестинського (колишнього Нововодолазького) району Харківської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, номер запису про право власності 23509384 від 22 листопада 2017 року.

Також слід зазначити, що за ч. 1, 2, 4, 5 ст. 8 Закону України «Про оренду землі» ( у редакції на час укладення договорів суборенди) визначено, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Отже, право суборенди земельної ділянки є похідним від права оренди земельної ділянки та не існує поза правом оренди, а наявність договору суборенди за загальними правилами не може обмежувати чи перешкоджати реалізації орендарем його волевиявлення на зміну чи припинення орендних правовідносин.

При ухваленні рішення, відповідно до ст. 265 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат.

Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору, витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду та витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В матеріалах справи наявні квитанції на суму 1816,00 грн, щодо сплати ОСОБА_1 судового збору при зверненні до суду з позовом, відповідно до Закону України «Про судовий збір» (а. с. 31, 44).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, відповідно, на підставі ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1816,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 14, 55 Конституції України, ст. 6, 15, 16, 373, 407, 525, 626-629, 651, 1216-1219, 1225 ЦК України, ст. 6, 8, 13, 31, Закону України «Про оренду землі», ст. 93, 124, 373 ЗК України, Постановою пленуму Верховного суду від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст. ст. 4, 12, 76, 81, 258, 259, 263 265, 280 284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОХОЧЕ» про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки задовольнити.

Розірвати договір оренди землі, укладений 22 березня 2007 року між ОСОБА_2 та СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИМ ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОХОЧЕ», зареєстрований у Нововодолазькому районному відділі Харківської регіональної філії держаного підприємства «Центр ДЗК» при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 20 квітня 2007 року за № 46.

Зобов`язати СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОХОЧЕ» повернути орендовану земельну ділянку площею 3,2184 га, кадастровий номер :04:001:0188, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області ОСОБА_1 .

Стягнути з СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОХОЧЕ» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення буде складено 10 жовтня 2025 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОХОЧЕ», місцезнаходження: 63262, Харківська область, Красноградський район, с. Охоче, вул. Польова, 3, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 008522973.

Суддя І. О. Пархоменко