Справа № 521/9922/25
Провадження № 2/521/5289/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради (сектор обліку та розподілу житла) про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

До Хаджибейського районного суду міста Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради (сектор обліку та розподілу житла) про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що громадянин ОСОБА_1 є полковником запасу, учасником бойових дій, інвалідом війни, колишнім начальником служби ракетно-артилерійського озброєння Південного оперативного командування. Під час проходження військової служби ОСОБА_1 був забезпечений службовим житлом за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується ордером на службове жиле приміщення серії ПР №1859, виданого Приморською районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради 19 липня 2010 року.

Зазначає, що наказом МОУ №757 від 02.08.2010р. ОСОБА_1 було звільнено в запас за підпунктом «б» частини шостої (за станом здоров`я). Також 12.04.2024 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/3714/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеського квартирно-експлуатаційного управління про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено та визнано протиправною бездіяльність Одеського квартирно-експлуатаційного управління щодо не вчинення дій направлених на реалізацію права ОСОБА_1 на житлову пільгу - виключення з числа службових Одеського квартирно- експлуатаційного управління квартири за адресою: АДРЕСА_1 , набрало законної сили 23.07.2024р..

Вказує, що 28.01.2025 року Позивач отримав витяг з розпорядження голови Хаджибейської РА ОМР №45/01-06 від 24.01.2025, відповідно до якого трикімнатну, ізольовану квартиру АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_1 складом сім`ї 5 осіб (він, дружина ОСОБА_3 , донька ОСОБА_4 , онука - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_2 ), виключити із числа службових. Однак, мати Позивача ОСОБА_2 (далі Відповідач, Відповідачка) хоч і зареєстрована разом із Позивачем в квартирі АДРЕСА_3 , фактично з 25.12.2021 року там не проживає. З того часу відповідач повернулась на проживання у місце звідки вона походить, а саме у Мелітопольський район Запорізької області. 24.02.2022 року почалось повномасштабне вторгнення російських загарбників на територію України, в Україні ж був введений військовий стан на всій її території. Загальновідомим є факт того, що Мелітопольський район було окуповано військами рф з перших днів вторгнення (26.02.2022). Виникла ситуація коли мати Позивача, яка має зареєстроване місце проживання у квартирі Позивача, яку він виключив із числа службових та яку збирається приватизувати, фактично з 25.12.2021 року там не проживає, перебуває під окупацією, де і проживає увесь цей час. Отже, наявність зареєстрованого місця проживання у квартирі Позивача (свого сина) перешкоджає останньому приватизувати її. До того ж, Відповідач не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті. Відповідно Позивач змушений звернутись до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації ОСОБА_2 .

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак його представник надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася, проте раніше до суду було надано заяву, в якому проти задоволення позову не заперечувала, оскільки повідомила суд, що проживає з грудня 2021 року у м. Мелітополь, на житлову площу за адресою: АДРЕСА_1 не заявляє свої права, до міста Одеса повертатися не збирається.

Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся заздалегідь належним чином, причини неявки суду не повідомляв.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1-2 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлені такі обставини справи.

Громадянин ОСОБА_1 є полковником запасу, учасником бойових дій, інвалідом війни, колишнім начальником служби ракетно-артилерійського озброєння Південного оперативного командування, що підтверджується копією військового квитка, копією пенсійного посвідчення та посвідчення інваліда війни. (а.с. 9-15,26,30)

Під час проходження військової служби ОСОБА_1 був забезпечений службовим житлом за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується ордером на службове жиле приміщення серії ПР №1859, виданого Приморською районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради 19 липня 2010 року. (а.с. 18)

Наказом МОУ №757 від 02.08.2010р. ОСОБА_1 було звільнено в запас за підпунктом «б» частини шостої (за станом здоров`я).

У статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З наведеного вбачається, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими.

12.04.2024 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/3714/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеського квартирно-експлуатаційного управління про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено та визнано протиправною бездіяльність Одеського квартирно-експлуатаційного управління щодо не вчинення дій направлених на реалізацію права ОСОБА_1 на житлову пільгу - виключення з числа службових Одеського квартирно - експлуатаційного управління квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/3714/24 від 12.04.2024 набрало законної сили 23.07.2024 року.

Встановлено, що 08.01.2025 року Одеське КЕУ надало відповідь на запит представника позивача, в якій вказало, що Одеське КЕУ виконало рішення суду від 12.04.2024 року по справі №420/3714/24 в повному обсязі і у спосіб, який був визначений у самому судовому рішенні, та направило до Виконавчого комітету Одеської міської ради відповідне клопотання від 25.09.2024р. №4388. За результатами розгляду клопотання Хаджибейська районна адміністрація надіслала відповідь за №3912/01-20 від 29.10.2024р. про надання додаткових документів, які не передбачені у рішенні суду. Також вказало, що надати до Хаджибейської районної адміністрації ОМР додаткові документи, які не визначені в рішенні суду від 12.04.2024 по справі №420/3714/24, без дотримання встановленого порядку виключення квартири з числа службових відповідно до вимог Інструкції, - не має законних підстав. (а.с. 27)

Як зазначає позивач, то 28.01.2025 року він отримав витяг з розпорядження голови Хаджибейської РА ОМР №45/01-06 від 24.01.2025р., відповідно до якого трикімнатну, ізольовану квартиру АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_1 складом сім`ї 5 осіб (він, дружина ОСОБА_3 , донька ОСОБА_4 , онука - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_2 ), виключити із числа службових.

Відповідно до акту про не проживання за місцем реєстрації від 03.06.2025р. виданим представником ОСББ ЖК «Уютний» за участю свідків-сусідів Позивача вбачається, що ОСОБА_2 хоч і зареєстрована разом із Позивачем в квартирі АДРЕСА_3 , фактично з 2022 року там не проживає. (а.с. 7)

24.02.2022 року почалось повномасштабне вторгнення російських загарбників на територію України, в Україні ж був введений військовий стан на всій її території.

Загальновідомим є факт того, що Мелітопольський район було окуповано військами рф з перших днів вторгнення (26.02.2022).

Позивач в своїй позовній заяві вказував, що відповідач є його матір`ю та повернулась на проживання у місце звідки вона походить, а саме у Мелітопольський район Запорізької області, враховуючи похилий вік (82, стан здоров`я та психо-емоційний стан Відповідача не повернулась на підконтрольну територію України, і як вона повідомила Позивача вже і не збирається повертатись, оскільки воліє залишитись на своїй Батьківщині до кінця життя.

Відповідно до заяви відповідача від 21.07.2025 року, яку було надіслано до суду, вбачається, що вона дійсно проживає з грудня 2021 року у м. Мелітополь, на житлову площу за адресою: АДРЕСА_1 не заявляє свої права, до міста Одеса повертатися не збирається. (а.с. 53-54)

Ніяких перешкод у проживанні відповідача позивачем не чинилося, вона добровільно покинула місце своєї реєстрації.

Однак, офіційна реєстрація відповідача в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яку він виключив із числа службових перешкоджає позивачу приватизувати її.

Разом з тим відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Зокрема така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2022 року у справі № 592/5041/21.

Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати 6 - ти місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення перериває строк тимчасової відсутності. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила 6 - ти місяців.

Виходячи з наведеного, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням (квартирою) у будинках державного і громадського житлового фонду, у разі їх відсутності у жилому приміщенні без поважних причин понад шість місяців.

Судом встановлено, що відповідач більше шести місяців відсутня у житловому приміщенні розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , особистих речей в ньому не зберігає, ним не цікавиться, залишила його добровільно, перешкод у його користуванні йому не чинилось.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими та доведеними твердження позивача щодо наявності підстав для визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

Розподіл судових витрату справі

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач у справі є інвалідом 2 групи, відтак, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є звільненим від сплати судового збору.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відомостей, щодо здійснення стороною позивача судових витрат, суду не надано, відтак, підстав для ухвалення рішення щодо розподіл судових витрат немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради (сектор обліку та розподілу житла) про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10 жовтня 2025 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН