Справа № 209/4829/24
Провадження № 2/209/107/25
18 серпня 2025 року м. Кам`янське
Дніпровський районний суд міста Кам`янського Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Шендрика К.Л.,
за участі секретаря Драгунцевої С.М.,
розглянувши у відкритому судовомzzzzzzzzzzzzzzzzzzу засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Клай Інвест", Товариства з обмеженою відповідальністю "Маніфою", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авіра Груп", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій", про захист прав споживачів,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту від 02 травня 2024 року, укладений між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір про надання фінансового кредиту № 256895 від 30 квітня 2024 року, укладений між ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір позики № 7336014 від 30 квітня 2024 року, укладений між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір про надання фінансового кредиту № 109413 від 30 квітня 2024 року, укладений між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 ; зобов`язати ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» спростувати недостовірну інформацію стосовно укладення з ОСОБА_1 договору про надання фінансових послуг та існуючої за ним заборгованості, шляхом внесення змін до інформації, що міститься в ТОВ «Українське бюро кредитних історій» у кредитній історії ОСОБА_1 ; стягнути солідарно з ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.
04 липня 2024 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою від 09 жовтня 2024 року за клопотанням представниці позивача ОСОБА_2 у ТОВ "Іннова Фінанс", ТОВ "Клай Інвест", ТОВ "ФК "Авіра Груп" та ТОВ «Маніфою» витребувано докази.
12 листопада 2024 року від ТОВ «Маніфою» до суду надійшли докази, витребувані ухвалою суду від 09 жовтня 2024 року.
Ухвалою від 17 січня 2025 року за клопотанням представниці позивача ОСОБА_2 у АТ «Банк Кредит Дніпро» витребувано докази.
03 лютого 2025 року від АТ «Банк Кредит Дніпро» до суду надійшли докази, витребувані ухвалою суду від 17 січня 2025 року.
Ухвалою від 01 травня 2025 року за клопотанням представниці позивача Плетенко К.Ю. у ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській обл. витребувано докази.
15 травня 2025 року з ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській обл. надійшли докази, витребувані ухвалою суду від 01 травня 2025 року.
07 серпня 2025 року від представника відповідача ТОВ «Маніфою» Кузьмінова О.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача ТОВ «Маніфою» за наявними в матеріалах справи документами, в якій він просив врахувати надані у відзиві пояснення ТОВ "Маніфою» та відмовити у задоволенні позову в частині вимог до ТОВ «Маніфою».
18 серпня 2025 року від представниці позивача Плетенко К.Ю. надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача.
Станом на 18 серпня 2025 року докази, витребувані ухвалою від 09 жовтня 2024 року у ТОВ "Іннова Фінанс", ТОВ "Клай Інвест", ТОВ "ФК "Авіра Груп" до суду не надійшли.
Представники відповідачів ТОВ "Іннова Фінанс", ТОВ "Клай Інвест", ТОВ "ФК "Авіра Груп" відзив на позовну заяву не подали, про місце та час розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, повідомлені належним чином, будь-яких заяв чи клопотань від них до суду не надходило.
На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного:
Судом встановлено, що 02 травня 2024 року між позивачем та ТОВ «Іннова Фінанс» було укладено договір про споживчий кредит, який був підписаний електронним підписом позичальника та відтворений шляхом надіслання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) tcwhc2yri на номер мобільного телефону позичальника, та відповідно до умов якого позивач отримав кредитні кошти на споживчі (особисті) потреби в розмірі 9000 грн. на строк 360 днів, шляхом безготівкового перерахування на банківську карту, вказану при подачі заявки на отримання кредиту. В розділі «Підпис споживача» з боку позивача містяться «02.05.2024, ОСОБА_4 Дробот, tcwhc2yri. 02.05.2024 23:48». Ці обставини підтверджуються копією паспорту споживчого кредиту/Інформації, яка надається ТОВ «Іннова Фінанс» споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 25-27).
30 квітня 2024 року між позивачем та ТОВ «Клай Інвест» укладено договір про надання фінансового кредиту № 256895 (а.с. 35-41, 181-184, 187-191), який був підписаний електронним підписом позичальника та відтворений шляхом надіслання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) KL9691 на номер мобільного телефону позичальника, та відповідно до якого ТОВ «Клай Інвест» надало позичальнику фінансовий кредит у розмірі 8000 грн. на строк 90 днів, шляхом їх перерахування на платіжну банківську картку позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики у розмірі 1,22 % за добу, що становить 445,3 % річних. В розділі 9 «Реквізити та підписи сторін» з боку позивача містяться, зокрема, «Рахунок позичальника: НОМЕР_2 », «Телефон позичальника: НОМЕР_1 » та підпис «Електронний підпис одноразовим ідентифікатором KL9691» (а.с. 41, 184 оберт, 191). Додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 256895 від 30 квітня 2024 року є графік платежів (а.с. 185), який підписаний тим самим шляхом, що й вказаний договір (а.с. 185 оберт). Відповідно до листа ТОВ «Платежі Онлайн» за вих. № 447/11 від 14 листопада 2024 року, 30 квітня 2024 року було перераховано кошти в розмірі 8000 грн. на картку № НОМЕР_2 , з описом «Видача кредиту #256895» (а.с. 186).
30 квітня 2024 року між позивачем та ТОВ «ФК «Авіра Груп» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 109413 (а.с. 28-34 194-198, 203-206), який був підписаний електронним підписом позичальника та відтворений шляхом надіслання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) KL3343 на номер мобільного телефону позичальника, та відповідно до якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» надало позичальнику фінансовий кредит у розмірі 5000 грн. на строк 90 днів, шляхом їх перерахування на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики у розмірі 1,22 % за добу, що становить 445,3 % річних. В розділі 9 «Реквізити та підписи сторін» з боку позивача містяться, зокрема, «Рахунок позичальника: НОМЕР_2 », «Телефон позичальника: НОМЕР_1 » та підпис «Електронний підпис одноразовим ідентифікатором KL3343» (а.с. 34, 206 оберт). Додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 109413 від 30 квітня 2024 року є графік розрахунків (а.с. 198 оберт-201, 207), який підписаний тим самим шляхом, що й вказаний договір (а.с. 200 оберт, 207 оберт). Відповідно до листа ТОВ «Платежі онлайн» за вих. № 448/11 від 14 листопада 2024 року, 30 квітня 2024 року було перераховано кошти в розмірі 5000 грн. на картку № НОМЕР_2 , з описом «Видача кредиту #109413» (а.с. 208).
Крім того, судом встановлено, що банківська картка № НОМЕР_2 , відкрита у АТ «Банк Кредит Дніпро», належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що підтверджується листом АТ «Банк Кредит Дніпро» за вих. № 16-1795/БГ від 23 січня 2025 року (а.с. 143).
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із пунктами 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Виходячи з наведених норм чинного законодавства, договір, в тому числі і кредитний, може бути укладений шляхом приєднання до запропонованих умов однією із сторін оформлений у формулярах або інших стандартних формах.
Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».
Вимоги до письмових доказів встановлені ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи; суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За загальним принципом доказування та подання доказів, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які позивач посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 76-78, 81, 89, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд -
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л.Шендрик