БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1283/25
Провадження № 2-др/730/11/25
"15" жовтня 2025 р. м. Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - Луговця О.А.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» (далі - ТОВ «ІННОВА-НОВА») в особі представника адвоката Андрущенка М.В. 13.10.2025р. через систему «Електронний суд» звернулось до суду з даною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства судові витрати за надання професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 3150,00 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 09 жовтня 2025 року судом було ухвалено рішення в справі за позовом ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», найменування якого змінено на ТОВ «ІННОВА-НОВА», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак у даному судовому рішенні не вирішено питання про розподіл судових витрат за надання позивачу професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 5000,00 грн.
Розглянувши вказану заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Приписами ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У провадженні Борзнянського районного суду Чернігівської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням суду від 09 жовтня 2025 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість за договором позики № від 11.11.2024р. у розмірі 16900,00 грн, з яких: борг за тілом кредиту 5000,00 грн, відсотки за користування кредитом 11900,00 грн, а також 1521,88 грн судового збору.

Водночас, питання відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даному судовому рішенні не вирішувалось, оскільки щодо цього не було заявлено відповідної вимоги, але ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» у позовній заяві на виконання вимог ст.175 ЦПК України серед попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат зазначило витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн та у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України повідомило, що після ухвалення рішення суду першої інстанції протягом п`яти днів подасть до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на правничу допомогу разом із документальним підтвердженням їх розміру.

Копія судового рішення була отримана позивачем та його представником у системі «Електронний суд» 10.10.2025р., зазначена заява про відшкодування витрат за надання правової допомоги з доданими документами подана до суду 13.10.2025р., тобто з дотриманням визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України процесуального строку.

За відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» перейменовано на ТОВ «ІННОВА-НОВА», на що вказує тотожність ідентифікаційного коду юридичної особи (44127243).

За змістом положень ст.133, 137, 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи й процесуальне законодавство України передбачає право учасників справи на відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок сторони, яка програла судовий спір, проте розмір витрат підлягає доказуванню.

Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1/ розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2/ розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Приписами ч.4 ст.137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однією з основних засад (принципів) цивільнього судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критеріїв розумності та співмірності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Право кожного на професійну правничу допомогу гарантоване ст.59 Конституції України.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно якої договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом ч.3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання глава 63 ЦК України.

Так, згідно зі ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Положення глави 52 ЦК України передбачають загальні засади регулювання та принципи будь-якого договору, включаючи договір про надання послуг.

Відповідно до ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена, виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Водночас згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналогічні положення викладені в ч.1-3 ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017р.

Таким чином, системний аналіз вищенаведених положень законодавства дозволяє зробити такі висновки:

1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в ч.2 ст.27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг; крім того, на такий договір поширюється дія загальних норм та принципів договірного права, включаючи, але не обмежуючись, визначені главою 52 Цивільного кодексу України;

3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним; ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата; вказані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні; вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і нормами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Вищезазначені висновки випливають з правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, сформульованої у додатковій постанові від 30 червня 2022 року у справі №915/517/21.

На підтвердження понесених з розглядом даної справи витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Андрущенком М.В. надані:

- договір про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06 травня 2025 року, укладений між адвокатом Андрущенком М.В. (виконавець) і ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (замовник);

- адвокатський ордер від 08.05.2025р.та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю;

- заявка про надання послуг № від 26.05.2025р., у якій зазначено найменування наданих адвокатом послуг (складання правової документації процесуального характеру: позовної заяви та клопотання про витребування доказів; за необхідності: заяв, відповіді на відзив, клопотань, заперечень, тощо; супровід процесу розгляду справ в суді з питань, пов`язаних із правами та інтересами замовника, в будь-якому форматі судочинства, в т.ч. але не виключно із використанням ресурсу «Електронний суд») та їх ціна (5000 грн);

- платіжна інструкція №5 від 13.10.2025р. про перерахування ТОВ «ІННОВА-НОВА» адвокату Андрущенку М.В. коштів у сумі 3150,00 грн згідно заявки № від 26.05.2025р. до договору про надання правничої допомоги №06-05/2025;

- акт № приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025р., у якому зазначено найменування наданих адвокатом послуг (складання правової документації процесуального характеру (позовної заяви та клопотання про витребування доказів), супровід процесу розгляду справ в суді з питань, пов`язаних із правами та інтересами замовника, в будь-якому форматі судочинства, в т.ч. але не виключно із використанням ресурсу «Електронний суд») та їх ціна (3150,00 грн).

Разом з тим, суд констатує, що в порушення вимог ст.632 ЦК України, ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст.28 Правил адвокатської етики укладений між адвокатом Андрущенком М.В. договір про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025р. не містить порядку обчислення, форми та ціни послуг (гонорару адвоката). У п.3.2 вказаного договору лише передбачено, що перелік послуг, їх деталізація та вартість визначається в Акті приймання-передачі наданих послуг, що не відповідає зазначеним положенням законодавства.

Крім того, жоден із наданих стороною позивача документів безумовно не підтверджує надання адвокатом Андрущенком М.В. юридичної допомоги ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» в справі за позовом товариства саме до боржника Шерстюка С.М. Адже, як договір про надання правничої допомоги від 06.05.2025р., так і складені на його виконання заявка про надання послуг, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжна інструкція, є документами загального характеру і не містять ніякої конкретизації стосовно якого контрагента (боржника) ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» надавалася правова допомога.

При цьому, суд зауважує, що хоча ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» і адвокат Андрущенко М.В. виходили з достатності означених документів для підтвердження існуючих між ними правовідносин, однак вони не дають суду об`єктивної можливості перевірити розмір та порядок обчислення адвокатського гонорару, сума якого пропонується до відшкодування з відповідача на користь позивача.

Відтак, невизначеність у договорі про надання правничої допомоги від 06.05.2025р. форми, розміру та порядку обчислення гонорару адвоката, а також неможливість із наданих документів беззаперечно ідентифікувати особу, стосовно якої ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» замовляло адвокату послугу правового характеру, в своїй сукупності на переконання суду є обставинами, які дають підстави для висновку про необгрунтованість та недоведеність стороною позивача розміру відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача в порядку компенсації витрат адвоката.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, дана заява представника позивача ТОВ «ІННОВА-НОВА» адвоката Андрущенка М.В. про стягнення з ОСОБА_1 витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 3150,00 грн не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст.133, 134, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича про стягнення з ОСОБА_1 витрат за надання професійної правничої допомоги відмовити повністю.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець