Справа № 490/4181/25
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у зупиненні провадження

15 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Вознюк Д.І.,без участі сторін,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача адвокатки Балабан О.І. про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Димов Олександр Сергійович про визнання недійсним заповіту, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача , в якому просить визнати недійсним заповіт, складений 18.11.2022 року ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідчений привтаним нотаріусом Димовим О.С. В обгрунтування позову посилається на те, що він є набувачем майна ОСОБА_3 на підставі договору довічного утримання від 05.09.2012 року. В травні 2025 року він з матеріалів цивільної справи № 490/497/23 дізнався про існування оспорюваного заповіту, який був посвідчений в період лікування після перенесеного ОСОБА_3 інсульту - отже заповідач склав заповіт у період, коли не усвідомлював значення своїх дій, що є підставою для визнання його недійсним на підставі ст. 225 ЦК України.

Одночасно з подачею позову подав клопотання про витребування доказів та призначення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Ухвалою суду від 02.06.2025 року в витребувано у Приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Димова Олександра Сергійовича, належним чином завірену копію заповіту ОСОБА_3 від 18.11.2022 року, з усіма додатками до нього.

Витребувано у КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №3" амбулаторну карту ОСОБА_3 , 1941 року народження.

Витребувано у КНП ММР "Міська лікарня № 1 медичні документи щодо лікування ОСОБА_3 , 1941 року народження, за період 2021-2023 років.

На виконання вимог ухвали суду надійшли витребувані судом документи.

01.10.2025 року представником відповідача адвокатом Балабан О.І. . подано клопотання про зупинення провадження у справі , в якому просить зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі No 490/497/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання, третя особа - Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Дворецька Олена Миколаївна/

В обгрунтування клопотання посилається на те, що у провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться справа №490/497/23 -в січні 2023 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання (догляду) від 05.09.2012 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Ухвалою від 31.01.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання, витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Дворецької Олени Миколаївни копії документів, на підставі яких нотаріусом посвідчено Договір довічного утримання (догляду) від 05.09.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №1475, за яким: Відчужувач - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 01.07.2024 року клопотання про заміну первинного позивача правонаступником задоволено; замінено первісного позивача ОСОБА_3 , померлу ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її правонаступника (спадкоємця) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також постановлено до вирішення спору по суті та набранням рішення у справі законної сили вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_1 на вчинення будь-яких дій, пов`язаних з правом власності (розпорядження, користування та володіння) на квартиру АДРЕСА_1 .

Тобто у провадженні іншого складу суду перебуває справа, яка унеможливлює розгляд справи про визнання заповіту недійсним - адже у разі задволення вимог про розірвання догвору довічного утримання позивач у цій справі ОСОБА_1 , позбавляється суб`єктного права на звернення до суду із цим позовом, адже не є спадкоємцем ОСОБА_3 .

Позивач надав суду заяву про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності.

Представник відповідача адвокат Бараненко Д.В,надав суду заяву від 13.10.2025 року про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення в зв`язку з цим судового засідання. При цьому ні 13, ні 14, ні 15 жовтня до суду не звертався для ознайомленян з матеріалами справи.

Представник відповідача адвокат Балабан О.В. до підготовчого судового засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з такого.

Цивільним процесуальним законом визначені підстави для обов`язкового зупинення судом провадження у справі (ст. 251 ЦПК України) та можливості зупинення провадження за заявою учасника справи чи з ініціативи суду (ст. 252 ЦПК України). Підстави для обов`язкового зупинення провадження у справі, передбачені ст.251 ЦПК України, відсутні, як відсутні і підстави для зупинення провадження у справі за клопотанням представника відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

У постанові Верховного Суду України 07.10.2015 у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01.02.2017 у справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

Відповідно до п. 6 ч.1ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що на підставі п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний із встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Відповідно до пункту 33постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбаченихстаттею 251 ЦПК Українипідстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 6 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що: «метою зупинення провадження у справі згідно з п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК Україниє виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК Українисуд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Ознайомившись із мотивами викладеними в клопотанні про зупинення провадження в справі, суд вважає, що підстави для обов`язкового зупинення провадження у справі, передбачені положеннями ч.1ст. 251 ЦПК України, відсутні, оскільки зазначені у заяві мотиви неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої цивільноїх справи - не свідчать про об`єктивну неможливість розгляду справи за вказаним позовом.

Зі змісту позовних вимог та предмету доказування у справі №490/4181/25 не вбачається наявність об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи № 490/497/23, предметом розгляду якої є розірвання договору довічного утримання (догляду) від 05.09.2012 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , оскільки ці справи взагалі містять і різні предмете , і різні підстави позову.

Суд вважає, що зупинення провадження у даній справі без обґрунтованого доведення обставин такого зупинення призведе до порушеннязаконних прав позивача.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Обставини неможливості розгляду справи судом встановлюються у кожному конкретному випадку залежно від змісту справи.

Крім того, об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі. Подібний підхід застосований Верховним Судом, зокрема, в ухвалі від 25 березня 2024 року у справі №990/46/24.

Представником відповідача не доведено, яким чином рішення по справі №490/497/23 може вплинути на розгляд даної справи.

З урахування зазначеного, а також враховуючи те, що наведена представником відповідача обставина не може вважатися такою, що зумовлює неможливість розгляду цієї справи, в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст.251, 353 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Балабан О.І. про зупинення провадження в справі - відмовити.

Апеляційне оскарження ухвали відповідно до ст. 352-353 ЦПК України.

Суддя О.А.Гуденко