Справа № 388/1453/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Терещук М.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив таке.

До суду надійшли матеріали зазначеної позовної заяви за територіальною підсудністю. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Сторони скористалися можливостями обміну змагальними документами та безпосередньої участі в процесі розгляду справи. Відповідач подав відзив на позов, а позивач надала відповідь на відзив. Позивач також заявами, адресованими суду, просила здійснювати розгляд справи без її участі.

У судовому засіданні після розгляду справи по суті суд перейшов до стадії ухвалення рішення, повідомивши сторони про його проголошення 22.10.2025 о 16:50 год.

Позиції сторін.

Позивачка заявила про зміну розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини, шляхом їх збільшення до 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, установленого для дітей відповідного віку, починаючи з дати набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтувала таким.

Судовим наказом Долинського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2024 року присудженостягувати з відповідача аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

З серпня 2023 року по січень 2025 року позивачка та відповідач перебували у шлюбі, від шлюбу мають сина, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю. Починаючи з 05.08.2024 позивачка фактично проживає разом з малолітнім сином, вважає що в неї є підстави для звернення до суду для вирішення питання збільшення розміру стягуваних аліментів.

Відповідач позовні вимоги заперечив у повному обсязі. В обґрунтування заперечень послався на таке. Відповідно до судового наказу він своєчасно та у повному обсязі сплачує аліменти у розмірі 6 000 грн, що є значно більше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З моменту видачі судового наказу матеріальний стан відповідача та фінансове становище ніяк не змінювалося, а навпаки, у нього виникли додаткові витрати. Зараз відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 ; від шлюбу у них народилася дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дружина, у зв`язку із перебуванням у декретній відпустці, та новонароджена дитина перебувають на утриманні відповідача. Також на його утриманні перебуває пасинок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає з ними і потребує матеріального забезпечення. Крім того, у зв`язку з непрацездатністю батька відповідача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач щомісячно надає матеріальну допомогу на утримання батька у розмірі 6 000-8 000 грн. В зв`язку з наведеними обставинами відповідач має значну кредитну заборгованість. Отже, з моменту видачі судового наказу його матеріальний стан погіршився. Відповідач також зазначив, що позивачка не додала до позовної заяви жодних доказів стосовно предмета доказування.

У відповіді на відзив позивачка не погодилася з відзивом, вважає доводи відповідача безпідставними, не обґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами. Зазначила, що на момент, коли вона зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки доходів, не мала повної юридичної обізнаності щодо можливості стягнення іншого розміру аліментів. Позивачка вважає, що з моменту видачі судового наказу, майновий стан відповідача навпаки покращився, адже створення і утримання нової сім`ї, а також утримання батька, потребує значних витрат, отже, відповідач має достатньо коштів.

Правом на подання письмових заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористався. В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_8 додатково пояснив, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів, і навіть навпаки, часом проявляє ініціативу, купує для дитини одяг та інші необхідні речі. Зазначив також про наявність перешкод з боку матері (позивачки) у спілкуванні батька з дитиною. Повідомив про наявність судового провадження з приводу вирішення питання про усунення таких перешкод та визначення порядку спілкування дитини з батьком. Звернув увагу суду, що для відповідача розмір понесених судових витрат, який становить 10 400 грн, є значним, тому просив стягнути понесені судові витрати з позивачки на користь відповідача. Наголосив на тому, що позов необґрунтований.

Матеріали, досліджені судом (докази, надані позивачем). Фактичні обставини, встановлені судом.

Суд встановив, що, згідно зі свідоцтвом про шлюб від 26.08.2023 року та рішенням Покровського (раніше Жовтневий) районного суду міста Кривого Рогу від 27.01.2025 у справі № 212/12306/24 (набрало законної сили 27.02.2025) позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 26.08.2023 до 27.02.2025.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26.07.2024 року, позивачка та відповідач мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02 грудня 2024 року Долинський районний суд Кіровоградської області виніс судовий наказ, яким присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 ,у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з 26.11.2024 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з довідкою про фактичне місце проживання від 19.06.2025 року, виданою начальником КП «Комфортне місто», позивачка фактично проживає зі своїм сином за адресою: АДРЕСА_1 , з 05 серпня 2024 року. Обставина проживання її разом з сином не заперечується відповідачем.

Згідно з Виписним епікризом № 1595 від 05.08.2024 син позивача та відповідача ОСОБА_3 народився передчасно, з малою вагою тіла при народженні, перебував на лікуванні в КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги Кропивницької міської ради» у відділенні постнатальної реабілітації з 29.07.2024 по 05.08.2024 з діагнозом гіпербілірубінемія передчасно народженої дитини, загроза розвитку ВУІ, гіпоксично-ішемічна енцефалопатія СЕК зліва у стадії формування кісти.

Згідно з відповіддю Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Долинської міської ради», наданої на адвокатський запит ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у дитячого лікаря-педіатра КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Долинської міської ради», з діагнозом «Гіпоксичне ішемічне ураження центральної нервової системи»; дитина потребує постійного лікування та стороннього догляду.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 11 квітня 2025 року підтверджується факт перебування у шлюбних відносинах відповідача з ОСОБА_4 . Актовим записом про народження № 725 підтверджується, що у відповідача дійсно народилася дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також в матеріалах справі міститься свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю якого є ОСОБА_4 .

Згідно з договором про надання правничої допомоги та розрахунку судових витрат на правничу допомогу, понесені судові витрати відповідача становлять 10 400 грн.

Зміст спірних правовідносин. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.

Суд у цій справі керується як нормами національного законодавства, так і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Отже, законом передбачено безспірний порядок стягнення аліментів у розмірі на одну дитину: не в позовному, а в наказному провадженні.

З обґрунтування, наведеного представником позивачки, суд дійшов висновку про те, що позивач заявила вимогу про стягнення 1/6, а не на дитину, звернувшись за видачею наказу до Долинського районного суду Кіровоградської області, з причини своєї юридичної необізнаності.

У цій справі вона звернулася з позовом про збільшення розміру стягуваних на дитину аліментів з 1/6 до 1/4.

Згідно зі ст. 192 Сімейного кодексу України (далі «СК України») розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У п. 32, 33 Загального коментаря № 14 (2013) щодо права дитини на приділення першочергової уваги найкращим інтересам дитини (пункт 1 статті 3), ухваленим Комітетом з прав дитини ООН 14 січня 01 лютого 2013 року (далі «Коментар № 14»), про найкращі інтереси дитини зазначено таке: «Концепція найкращих інтересів дитини є складною, і її зміст необхідно визначати в кожному конкретному випадку. Усвідомлення цієї концепції та її конкретне застосування законодавцем, суддею, адміністративним, соціальним або освітнім органом можливе саме завдяки тлумаченню та реалізації пункту 1 статті 3 відповідно до інших положень Конвенції. Відповідно, концепція найкращих інтересів дитини є гнучкою і може бути адаптована. Її слід коригувати та визначати в індивідуальному порядку, відповідно до конкретної ситуації відповідної дитини або дітей, з урахуванням їхніх особистих обставин, ситуації та потреб. У випадку ухвалення індивідуальних рішень найкращі інтереси дитини необхідно оцінювати та визначати з огляду на конкретні обставини цієї дитини. Принцип найкращих інтересів дитини необхідно застосовувати до всіх питань, які стосуються дитини або дітей.»

Серед елементів, які слід брати до уваги, оцінюючи найкращі інтереси дитини, вказаний Коментар № 14 зазначив уразливе становище дитини. Відповідно до п. 75, 76 Коментаря № 14: «Важливим елементом, який слід враховувати, є уразливе становище дитини, наприклад якщо дитина має інвалідність, належить до групи меншин, є біженцем або шукачем притулку, постраждала від зловживань, живе на вулиці тощо. Мета визначення найкращих інтересів дитини або дітей в уразливому становищі має бути пов`язана не тільки з повноцінною реалізацією всіх прав, передбачених в Конвенції, але й стосуватися інших норм в сфері прав людини, які відносяться до таких особливих ситуацій, як, наприклад, норми, що містяться в Конвенції про права осіб з інвалідністю, Конвенції про статус біженців тощо. Найкращі інтереси дитини в конкретному уразливому становищі не такі самі, як найкращі інтереси всіх дітей в такому самому уразливому становищі. Органи влади та особи, які ухвалюють рішення, повинні враховувати різні види та ступені уразливості кожної дитини, оскільки кожна дитина неповторна і кожну ситуацію необхідно оцінювати відповідно до такої неповторності дитини.»

Іншими елементами, які слід брати до уваги, є також право дитини на здоров`я та догляд за дитиною (у ширшому сенсі піклування про дитину).

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959, дитина має, якщо це можливо, серед іншого, зростати у будь-якому разі в атмосфері моральної і матеріальної забезпеченості.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Суд у цій справі дійшов висновку про те, що у відповідача справді змінився сімейний стан: він вдруге одружився та у нього в серпні 2025 року народилася ще одна дитина донька ОСОБА_10 . Обставини перебування у нього на утриманні сина теперішньої його дружини ОСОБА_6 , власного батька, а також обставина його заборгованості перед банками/фінансовими установами - не доведені доказами. Обставина перебування у декретній відпустці дружини відповідача ОСОБА_4 також не доведена. Обставина нового шлюбу та народження дитини самі по собі не свідчать про погіршення матеріального стану відповідача, тому твердження його представника про це суд відхиляє.

Суд також у цій справі зважає на обставину наявності у спільної дитини позивача та відповідача ОСОБА_3 медичного діагнозу, у зв`язку з яким їх син потребує постійного лікування та стороннього догляду. Суд вважає, що це неминуче призводить до збільшення фінансових витрат та спричиняє вразливість сім`ї у складі позивачки та її сина. Водночас постійне лікування означає регулярні, постійні фінансові витрати, а не час від часу. В свою чергу, необхідність постійного стороннього догляду ставить під питання можливість працевлаштування матері дитини ОСОБА_1 (позивачки), заробляння нею на життя та утримання дитини; а у разі працевлаштування і можливості працювати все одно необхідності забезпечувати (а отже, і оплачувати) можливість стороннього догляду за дитиною.

Отже, у цій справі, з одного боку суд має зважати на те, що, позивач, звернувшись до суду за видачею судового наказу, скористалась засадою диспозитивності цивільного процесу (суд розглядає справи в межах заявлених стороною вимог ст. 13 ЦПК України) та з самого початку просила про розмір аліментів на сина у розмірі меншому, ніж ґарантований законом у наказному провадженні; представник позивача не зазначила у позові причини для збільшення аліментів (лише додала докази, які свідчать про стан здоров`я дитини та у відповіді на відзив зазначила про юридичну необізнаність позивачки під час звернення до суду за видачею наказу про стягнення аліментів).

З іншого боку, суд має зважати та керуватися у будь-яких справах, що стосуються інтересів дітей (а ця справа безпосередньо стосується інтересів дитини, оскільки мова йде про аліменти на її утримання), саме принципом забезпечення найкращих інтересів дитини. Суд також враховує, що закон (а саме норма ст. 161 ЦПК України) дозволяє стягувати аліменти в розмірі на одну дитину в безспірному (наказному) порядку тобто у процесі, в якому не відбувається змагання сторін як такого; а дитині, відповідно, такий розмір «безспірних» аліментів - ґарантований.

Суд враховує зміну сімейного стану відповідача, але не майнового, оскільки зміна майнового стану відповідача не доведена; сама по собі зміна сімейного стану не означає зміну (погіршення або поліпшення) майнового стану особи.

Отже, суд дійшов висновку, що у цьому спорі збільшення розміру аліментів до відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини ОСОБА_3 , з огляду на його стан здоров`я, вразливий стан, потребу у постійному лікуванні та сторонньому догляді, що неминуче впливає на потребу у фінансовому забезпеченні. Не зважаючи на реалізацію раніше матір`ю дитини її права на звернення до суду в безспірному (наказному) порядку з вимогою про стягнення аліментів в розмірі, про який вона заявила (1/6), суд дійшов висновку про те, що така помилка з боку матері не повинна зашкодити реалізації права дитини на якнайкраще забезпечення.

Враховуючи зазначене, виходячи з принципів найкращого забезпечення інтересів дитини, розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з такого. За змістом ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України.

Приписами частини 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 1 211,20 грн слід стягнути з відповідача.

Витрати позивача на правничу допомогу підтверджуються Договором про надання правничої допомоги від 24.06.2025, Актом приймання-передачі від 25.06.2025. Розрахунок судових витрат в частині витрат на правничу допомогу від 24.06.2025 було надано разом з позовом. Відповідач не висловив заперечень з приводу витрат позивача на правничу допомогу. Відповідно, усі витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн мають бути стягнуті з відповідача.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 182, 199 , 200 СК України, статтями 4, 12, 13, 76-83, 141, 259, 263, 264, 265, 279, 430 ЦПК України, суд

ухвалив таке.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягнені з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на підставі судового наказу Долинського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2024 у справі № 388/2385/2024, шляхом збільшення розміру аліментів, та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку із збільшенням розміру аліментів припинити стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліментів на підставі судового наказу Долинського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2024 у справі № 388/2385/2024 від 02.12.2024 (провадження 2-н/388/390/2024).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правничу допомогу у сумі 3 000,00 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 211,20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 22 жовтня 2025 року.

Суддя: М. В. Швець