Справа № 202/8221/24
Провадження №2 /201/517/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року Соборний районний суд

міста Дніпра

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

за участі секретаря судового засідання Максимової О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Батовської Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

01 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, у якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь 700 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що у відношенні ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості №001203 від 09 вересня 2014 року за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 191 КК України, які, на думку правоохоронного органу, виразилися у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. 13 січня 2017 року ОСОБА_3 оголошено підозру. 11 квітня 2017 року СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області складено Обвинувальній акт, затверджений прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, який скеровано до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, де було відкрито кримінальне провадження №233/2117/17. Розгляд кримінального провадження у Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області здійснювався протягом більше ніж чотири роки. В основу обвинувачення покладено висновок судової економічної експертизи №2/20-15 від 03.04.2017 року, проведеної експертом Донецького НДЕКЦ ОСОБА_4 . Кримінальному переслідуванню ОСОБА_3 передували та сприяли події, що відбулися в місті Костянтинівка у 2014 році. У травні 2014 року до міста потрапили незаконні озброєні формування. які захопили підприємство ДЗМІ «Газета Провінція». ОСОБА_3 , яка займала посаду головного бухгалтера, було відсторонено від роботи новим директором - Авереним В. Він був призначений засновником підприємства ОСОБА_5 . У той час газета була перейменована отримавши назву російською мовою - «Новая газета». Одразу був призначений новий бухгалтер, передача документів не була здійснена, більш того, ОСОБА_3 зазнала переслідування та здирництво з боку ОСОБА_6 її незабаром була відправлено у відпустку з подальшим звільненням. Після відновлення роботи у липні 2014 року, керівництвом підприємства ДЗМІ «Газета Провінція» на адресу ОСОБА_3 були виказані претензії із присвоєння коштів, і якщо вона не заплатить сорок тисяч гривень компенсації - погрожували звернутись до правоохоронних органів. Таким чином, на думку ОСОБА_3 , ОСОБА_7 мав намір здійснити свої погрози відносно неї, проте надалі стало зрозумілої що керівництвом, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (директор) йде неприховані вимагання коштів. ОСОБА_3 намагалась пояснити та довести свою непричетність до злочину, однак її ніхто не слухав.

У вересні 2014 року за підписом директора ОСОБА_9 до правоохоронного органу було подано заяву про злочинні дії колишнього головного бухгалтера ОСОБА_3 , яка начебто привласнила грошові кошти шляхом нарахування та виплати собі заробітної плати понад встановлену. В межах цього кримінального провадження слідчим ОСОБА_10 11.09.2014 року було призначено судову економічну експертизу, проведення якої було доручено завідувачу сектору економічних товарознавчих досліджень та оціночної діяльності відділу інженерних, економічна товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Донецького НДЕКЦ N32 України ОСОБА_4 , яка має вищу освіту, кваліфікацію судового експерта зі стажем експертної роботи з 2006 року. За висновком експерта №176 від 10.10.2014, колишній головний бухгалтер ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 по 10.07.2014, безпідставно перерахувала собі (зайву) заробітну плату у сумі 3619,96 грн. Цей розрахунок експерта був хибним:

По-перше, залишок заборгованості працівник/підприємство на 01.01.2013 не є достовірним, як потім встановлено слідством - була відсутня каса за 2012 рік, а експерт ОСОБА_4 документально не перевірила цей залишок.

По-друге, як зазначила сама експерт, даний висновок має силу тільки у тому випадку, якщо підписи на оригіналах та копіях бухгалтерських документів, наданих на дослідження, є справжніми, та належать особам зазначеним в документах.

Водночас, за висновком почеркознавчої експертизи №2/6-75 від 01.12.2016 - на бухгалтерських документах деякі підписи під прізвищем ОСОБА_3 , були підроблені.

Для виявлення обставин про підробленість підпису від імені ОСОБА_3 слідству знадобилось 2 роки та 2 місяці. Весь цей час ОСОБА_3 вимушена була доказувати у суді у своїх (окремих) цивільних позовах до ДЗМІ «Газета Провінція» про те, що вона не винна ніяких коштів перед підприємством, а саме ДЗМІ Газета Провінція має заборгованість по заробітній платі перед нею. Рішення Костянтинівського міськрайоного суду Донецької області суду були на користь колишнього головного бухгалтера ОСОБА_3 , при цьому, ДЗМІ «Газета Провінція» виплатила значну суму компенсації за невчасно отриману заробітну плату ОСОБА_3 . Дана обставина підтверджується рішеннями Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18.03.2015 року та від 02.11.2015 року, які додаються до даної позовної заяви.

01.12.2016 слідчий Волков О.І. виніс постанову про призначення судової економічної експертизи та скерував її до Донецького НДЕКЦ МВС України. Позивач звертає увагу на те, що проведення судової експертизи було знову доручено завідуючий сектору економічних, товарознавчих досліджень та оціночної діяльності відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Донецького НДЕКЦ МВС України ОСОБА_4 , яка під час проведення попередньої експертизі вже допустилася порушень посадової інструкції.

На вирішення судової експертизи поставлене питання вже стосовно заробітної плати за 2012р., а саме: Чи є документальне підтвердження заборгованості по заробітній платі за працівником ОСОБА_3 , що зазначена у довідці ДЗМІ «Газета Провінція» за 2012р. станом на 01.01.2013р. з урахуванням почеркознавчої експертизи №2/6-75 від 01.12.2016р.

По-перше: На експертизу представлені бухгалтерські документи не в повному обсязі, тому як, керуючись вимогами п.2, ч.3 ст. 69 КПК України та п. 2.1, а також п. 2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.101998 року № 53/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 року за №705/3145, (далі - Інструкція), для проведення даної експертизи експерт ОСОБА_4 зобов`язана була витребувати наступні документи: Головна книга станом на 2012 р.; Касова книга (з додаванням прибуткових та видаткових ордерів, від з виплати заробітної плати) по ОСОБА_3 станом на 2012 р.; відомості аналітичного обліку (помісячно) за рахунком №30» Каса» (розгорнуто) з наведенням дати та номеру первинних документів по ОСОБА_3 станом на 2012 р.; відомості аналітичного обліку за рахунком 66 «Розрахунки з оплаті (розгорнута, з розшифровкою у розрізі працівників, дати нарахуван виплати заробітної плати, номерів та дати платіжних документів) помісячно по ОСОБА_3 станом на 2012 р.;

По-друге: Залишок на 01.01.2012р. по заробітній платі ОСОБА_3 : було використано з довідки наданої підприємством ДЗМІ «Газета Провінція» без будь-яких розрахунків. Отже, експерт зобов`язана була перевірити залишок на 01.01.2012р. по заробітній платі ОСОБА_3 у сумі 4790 грн. 80 коп., тобто витребувати додаткові документи. Як згодом з`ясувалось при допиті свідка бухгалтера-економіста ОСОБА_11 у судовому засіданні 04.03.2021 року, вона почала працювати на підприємстві ДЗМІ «Газета Провінція» з серпня 2014 року і провела розрахунок суми залишку на 01.01.2012 року. На запитання ОСОБА_12 : «Якими первинними бухгалтерськими документами користувалися при розрахуанні суми 4790,80 грн., що була зазначена у довідці?», ОСОБА_13 відповіла, що розрахунок проводився на відомостях нарахованої заробітної плати ОСОБА_3 за 2011 рік, тобто виплати на картку та розрахунковим ордерам не брались до уваги.

По-третє: експерт ОСОБА_4 не витребувала додаткові документи, щоб усунути неточності по банку та касі. Згідно з банківськими виписками по підприємства ДЗМІ «Газета Провінція» були здійснені платежі по заробітній платі на картку ОСОБА_3 . Так, в графі «призначення платежу» була проставлена дата «20121р.»

Відповідно до п.2,3 ст.2 Інструкції, Експерту забороняється: самостійно збирати матеріали, що підлягають дослідженню, а також самостійно вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно.

Експерт ОСОБА_4 порушила посадову Інструкцію та на свій розсуд рознесла ці платежі у рахунки заробітної плати ОСОБА_3 у 2012 рік.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції, експерт зобов`язана була повідомити в письмовій формі органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), про неможливість її проведення та повернути надані матеріали справи та інші документи, якщо поставлене питання виходить за межі компетенції експерта або якщо надані матеріали недостатні для вирішення поставленого питання, а витребувані додатково матеріали не були надані. Тобто, експерт ОСОБА_4 , навіть, не намагалась витребувати додаткові бухгалтерські документи. Крім того, треба зазначити, що платежі по заробітній платі в графі «призначення платежу» з датою 20121 рік були п також іншим працівникам підприємства ДЗМІ «Газета Провінція», що підтверджується Відомостями розподілення заробітної плати та відповідними Звітами (банківськими витягами).

Отже, логічно припустити, що і в інших працівників також відбулася переплата по заробітній платі за 2012рік.

В матеріалах справи, що передані до суду, була відсутня касова книга, але є окремі листи з касової книги. Ці листи підроблені та підписи в них не належать ОСОБА_3 . В матеріалах справи також містяться декілька видаткових касових ордерів, в яких дата в графі «підстава» не визначена. Отже, якщо касової книги немає, не зрозуміло - відкіля з`явились листи, а саме ті, які компрометують ОСОБА_3 .

Експерт ОСОБА_4 вкотре, ігноруючи інструкції, визначає дату на свій розсуд, а по суті ставить дату самостійно, тим самим визначає долю обвинуваченої ОСОБА_3 . Експерт зобов`язана була використати п. 2.2 Інструкції, яка наголошує: ...повідомити в письмовій формі органу (особі), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив(ла) експерта), про неможливість її проведення та повернути надані матеріали справи та інші документи, якщо поставлене питання виходить за межі компетенції експерта або якщо надані йому матеріали недостатні для вирішення поставленого питання, а витребувані додаткові матеріали не були надані.

Це є саме той обов`язок, якого експерт мусила дотримуватись при проведені даної експертизи, тому як ні суддя, ні прокурор не мають бухгалтерської освіти і цілком покладаються на висновки експертного дослідження.

ОСОБА_3 заявила клопотання, в якому були зазначенні недоліки попередньої експертизі, після чого слідством була перепризначена, економічна експертиза з уточненими питаннями, проведення якої в подальшому знову було доручено експерту ОСОБА_4 . Згідно з висновками експертизи №2/20-15 від 03.04.2017р., сума збитків, яка ставилася у провину підозрюваній, зменшилась з 19524,28 грн. до 11161,73 грн., але порушення, що здійснені експертом ОСОБА_4 залишились. Так і не були витребувані бухгалтерські додаткові документи, так і залишилось відкритим питання про недопустимість експертом самостійно збирати матеріали, що підлягають дослідженню, а також самостійно вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно.

Враховуючи всі обставини по справі сторона захисту вирішила домогтися проведення незалежної економічної експертизи заявивши клопотання у суді для її призначення. Для цього було укладено договір з Донецьким Науково-Дослідним Інститутом Судових Експертиз Міністерства Юстиції України, та сплачено власні кошти за проведення дослідження.

Ще цілий рік йшло змагання із прокурором про проведення додаткової експертизи. Прокурор був проти нового дослідження. У суді була допитана експерт ОСОБА_4 . Завдяки допиту були виявлені суттєві порушення Інструкції під час проведення експертиз, що поставило під сумнів висновки усіх проведених нею досліджень. Нарешті суд визначався, призначивши незалежну експертизу у Донецькому НДІСЕ Міністерства Юстиції України, яка була оплачена обвинуваченою ОСОБА_3 .

Висновки експерта ОСОБА_14 від 27.08.2018 року за №1938-1944 були цілком передбаченими. Експерт, використовуючи Інструкції, Методики, Накази, а також Закон України «Про судову експертизу» прийшла до висновку про неможливість надати хоча б якісь докази винуватості ОСОБА_3 .

При наявності таких висновків експертизи, ні про яку підозру для ОСОБА_3 могло бути мови. Звертаю вашу увагу, що у Обвинувальному акті, прокурором ОСОБА_15 , є посилання на свідка ОСОБА_16 , яка працювала обвинуваченою у якості касира-бухгалтера, і яка начебто надала свідчення по епізодах обвинувачення. Насправді, касир-бухгалтер ОСОБА_17 виїхала з України відразу після звільнення ОСОБА_18 у липні 2014 року до РФ, де і перебуває до цього часу. Слідством не надано суду ніяких документів, які б підтверджували показання ОСОБА_17 , а саме - допит свідка чи очна ставка з обвинуваченою ОСОБА_3 .

На переконання позивача, прокурор Булгаков О.В. підкріпив обвинувальний акт хибними доказами, щоб підтримати експертний висновок ОСОБА_4 . Таким чином, крім висновку судової економічної експертизи №2/20-15 від 03.04.2017 року, проведеного експертом Донецького НДЕКЦ Міропольцевою Л.О., що покладена в основу обвинувачення ОСОБА_3 , ніяких доказів не існує.

Але для прокурора знадобилося проведення ще одної експертизи і суд для цього забарився. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.09.2019 року було призначено повторну комісійну судову економічну експертизу та направлено матеріали справи до Харківського НДІСЕ імені М.С. Бокаріуса.

Експерти ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , запитали додаткові первинні бухгалтерські документи, та не дочекавшись їх у наданий термін часу, використовуючи документи які є в наявності, прийшли до висновку, що заборгованість по заробітній платі саме у підприємства ДЗМІ «Газета Провінція» перед ОСОБА_3 станом на 01.01.2013 року. Це документально підтверджується в загальній сумі 17626,35 грн.

Тобто, посилаючись на ті ж самі Інструкції, Методики, Накази, Закон України «Про судову експертизу» і, маючи тільки ті документи які при надходженні наявними в матеріалах справи, експерти Харківського НДІСЕ імені М.С. Бокаріуса визначили, що в порівнянні з експертизами проведеними експертом ОСОБА_4 , навпаки - підприємство заборгувало перед своєю робітницею - ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що ні для кого нема секрету, що НДЕКЦ є підлеглими МВС України, тому упередженими експертними закладами.

Також позивач зазначає, що прокурор, розуміючи, що «кримінальна справа розвалюється на очах», знову заявив клопотання про призначення додаткової комісійної судової економічної експертизи. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 клопотання прокурора було задоволено. Проведення експертизи доручене Київському НДІСЕ Міністерства Юстиції України.

Експерти Макарец А., ОСОБА_21 розуміючи, що первинних бухгалтерських документів у повному обсязі не буде, прийшли до висновку, який повністю збігається з висновком експертів Харківського НДІСЕ імені М.С. Бокаріуса.

Керівництво газети примусило ОСОБА_3 написати заяву про звільнення за власним бажанням. Після цього звільнення вона тривалий час не могла влаштуватися, тому як будь-який роботодавець справлявся про причини залишення попереднього місця роботи. Посадовці редакції газети «Провінція», де ОСОБА_3 пропрацювала вісімнадцять років, на запити про причини її звільнення відповідали, що вона знаходиться під слідством і під судом.

Перебуваючи на обліку в центрі зайнятості вдалося отримати роботу в Костянтинівському УГГ в якості бухгалтера, але в період роботи довелося відпрошуватися на судові засідання. З`явилася недовіра з боку керівництва, в результаті чого їй запропонували звільниться за власним бажанням. Відповідно до Конституції України та інших законів України людина не є винною поки її провина не доведена у суді, але в житті, на жаль, ми часто зустрічаємося із зворотнім.

ОСОБА_3 практично не виходила з квартири, не спілкувалася з сусідами і друзями, тому як намагалася уникнути зайвих стресів і пересудів.

ОСОБА_22 була тяжко хворою на цукровий діабет. Коли її кримінальну справу було передано до суду стан її здоров`я значно погіршився. ОСОБА_23 , чоловіку обвинуваченої, довелося на певний час залишити роботу і бути поруч з дружиною.

15.03.2020 року, під час відвідування прокуратури на запрошення прокурора ОСОБА_24 , було запропоновано закриття справи за терміном давності, при цьому, чинився тиск на ОСОБА_25 з метою погодження з такою пропозицією. Наступного дня її стан різко погіршився і ОСОБА_22 після перенесеного стресу втратила зір. До лікарні її поклали вже після локдауну.

30 вересня 2020 року Медико-Соціальна Експертна Комісія призначила ОСОБА_3 першу групу інвалідності по зору з причини загального захворювання, терміном: безстроково.

Стрес - це реакція організму на перенапруження, негативні емоції, на тривалу рутину та інші несприятливі фактори.

Існують доведені випадки, коли нервове потрясіння не просто тимчасово збільшило рівень концентрації глюкози в крові, а й послужило поштовхом для виникнення цукрового діабету. Причому проявитися захворювання може як першого, так і другого типу.

Крім усього іншого, при стресі також знижується імунітет людини, відкриваючи ворота для різноманітних інфекцій. Вчені встановили, що підвищена частота серцевих скорочень безпосередньо пов`язана з появою зайвої ваги і початком цукрового діабету.

Якщо людина пережила короткочасну стресову ситуацію, то організм відновлюється. Це властиво для здорової людини, але при діабеті або при затяжному Стресі переживання негативно позначаються на стані здоров`я. Такі навантаження провокують розвиток захворювань.

Хронічний стрес здатний вплинути на людину виникненням таких патологій: сліпота, інсульт, тромбоз, гіпертонія, недостатність функціонування нирок, проблеми з серцево-судинною системою, діабетичний кетоацидоз. гормональний дисбаланс у жінок, порушення в роботі залоз внутрішньої секреції, ослаблення імунітету, діабетична нефропатія. Для людей, що живуть з діагнозом «діабет» дуже важливо навчитися боротися зі стресом і його наслідками.

Здоровий спосіб життя повинен стати не рекомендацією, а постійним явищем. Позитивний настрій і оптимістичний погляд на навколишній світ - це відмінна профілактика при стресі. Саме така життєва позиція дозволяє пом`якшити негативні впливи нервової напруги і полегшити симптоми діабету.

За поширеністю цукровий діабет посідає третє місце в світі після онкологічних та серцево-судинних захворювань. Емоційний стрес визнано одним з основних чинників виникнення цього серйозного захворювання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Позивачем, як чоловіком померлої, була подана заява про її реабілітацію. В подальшому він приймав участь при розгляді даної кримінальної справи у статусі представника обвинуваченої.

02 липня 2021 року Костянтинівська Окружна прокуратура ухвалила Постанову про відмову від підтримання державного обвинувачення.

22 липня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області виніс Ухвалу, якою Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001203 від 09.09.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України закрив у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Стислий виклад позицій відповідача.

21 серпня 2024 року представник відповідача подала до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити, пославшись на те, що Донецький НДЕКЦ МВС є державною спеціалізованою установою, яка здійснює судово-експертну діяльність, належить до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України та входить до складу Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України (установа Експертної служби МВС).

Відповідач, виконуючи своє основне завдання, забезпечив участь експерта у кримінальному провадженні №0001203, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2014. При цьому судовий експерт виконав зазначені експертизи з дотриманням вимог нормативно-правових актів та методичних рекомендацій, дані висновки оформлені згідно з Інструкцією про порядок проведення та оформлення експертних досліджень, затверджено наказом ДНДЕКЦ МВС України 31.10.2013 №19/1-272н (чинна на момент написання висновку експерта від 10.10.2014 №176) та згідно з Тимчасовою Інструкцією з організації, проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби МВС, затвердженого наказом ДНДЕКЦ МВС України 11.11.2016 №64н (чинна на момент написання висновків експерта від 16.12.2016 №2/20-60 та від 03.04.2017 №2/20-15).

Предмет економічної експертизи визначається тими питаннями, які поставлені правоохоронними органами на вирішення експертизи, у зв`язку з необхідністю визначення і пошуку доказів із застосуванням спеціальних знань в конкретній галузі науки і техніки, тобто експерт-економіст не може звузити предмет (завдання) експертизи.

Отже, судова економічна експертиза визначається завданнями, поставленими перед нею, і змістом питань, які вона вирішує в рамках досудового розслідування.

Економічні експертизи від 16.12.2016 №2/20-60 та від 03.04.2017 №2/20-15 написані з урахуванням висновку почеркознавчої експертизи №2/6-75 від 01.12.2016. При складанні висновку від 10.10.2014 №176 не приймалися до уваги видаткові касові ордери, заповненні з порушенням «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 №637.

Отже, експерт в установленому порядку виконав постанови про призначення судових економічних експертиз, що були призначеними слідчими.

Представник відповідача також звертає увагу суду на висловлювання Позивача стосовно тривалості розгляду кримінального провадження «...протягом більше ніж чотири роки.», та зазначає, що до тривалості даного кримінального провадження дії Відповідача не мають ніякого відношення.

Крім того, позовна заява містить майже обвинувачення Відповідача в тому, що НДЕКЦ є упередженими експертними закладами тому, що є «підлеглими» МВС України і така думка Позивача шкодить діловій репутації Експертної служби МВС взагалі.

У Відповідача в даній справі відсутній безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, а тому Донецький НДЕКЦ МВС не повинен відповідати за пред`явленим позовом.

Враховуючи викладене, Відповідач вважає що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 01.07.2024 в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська, куди з даним позовом звернувся позивач, указана позовна заява передана для розгляду судді Михальченко А.О. (а.с.110).

02.07.2024 суддею Михальченко А.О. отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб стосовно місця реєстрації юридичної адреси відповідача та наяності у нього електронного кабінету ЄСІТС (а.с.101-104).

03.07.2024 ухвалою судді Михальченко А.О. справу передано до розгляду до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с.105).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 30.07.2024 в Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, справу передано для розгляду судді Ткаченко Н.В. (а.с.109-110).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 01.08.2024 позовну заяву залишено без руху (а.с.111).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.08.2024, після усунення недоліків позовної заяви позивачем, справу прийнято до свого провадження (а.с.116).

21.08.2024 представник відповідача подала до суду відзив на позов (а.с.140-143).

17.10.2024 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому не погодився із доводами відповідача, викладеними у цьому відзиві на позов (а.с.151-155).

24.10.2024 представник позивача подав до суду клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду під головуванням судді Ткаченко Н.В. було задоволено (а.с.166-167, 174).

28.11.2024 представник відповідача подала додаткові пояснення у справі, в яких проти задоволення позову заперечувала, та зазначила, що Висновок експерта від 10.10.2014 №176 можна кваліфікувати як первинну експертизу, в якій розглядалася повнота перерахування ДЗМІ ПП «Газета «Провінція» заробітної плати ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 по 10.07.2014. У висновку експерта від 16.12.2016 №60 документально підтверджувалась заборгованість за працівником по заробітній платі ОСОБА_3 встановлена у довідці ДЗМІ ПП «Газета Провінція» за 2012 рік станом на 01.01.2013, з урахуванням висновку почеркознавчої експертизи №2/6-75 від 01.12.2016 та з урахуванням окремих видаткових касових ордерів (вказані у запитанні постанови від 01.12.2016). Тобто, у висновку експерта від 16.12.2016 №60 досліджувався зовсім інший період ніж було у попередній експертизі, та ще й з врахуванням почеркознавчої експертизи. У висновку від 03.04.2017 №15 судовим експертом проводилось зрівняння відомостей наданих ДЗМІ ПП «Газета Провінція» за 2012 рік по нарахованій заробітній платі головному бухгалтеру ОСОБА_3 , із даними довідки, отриманої у Костянтинівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, а також уточнення заборгованості за 2012 рік станом на 01.01.2013 з урахуванням висновку почеркознавчої експертизи №2/6-75 від 01.12.2016, але без урахування заборгованості станом на 01.01.2012 та виплат по заборгованості за 2011 рік (виплата яких відбувалась у 2012 році). Отже, всі висновки надані експертом виконані за результатами дослідження документів, наданих ініціатором за різні періоди. (а.с.185-189).

12 грудня 2024 року протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано для розгляду судді Федоріщеву С.С., та 13 грудня 2024 року ухвалою судді справу прийнято до свого провадження (а.с.320-211).

25.03.2025 завершено підготовче засідання, розпочато розгляд справи по суті (а.с233-235).

В подальшому справа чотири рази призначалася до розгляду, під час судових засідань надавалася можливість виступити сторонам, задати питання одне одному, досліджувалися надані докази та наявні матеріали справи, позивач та його представник наполягали на задоволенні позовних вимог, представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.

Фактичні обставини встановлені судом.

09 вересня 2014 року відносно ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості №001203 від за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 191 КК України, та 13 січня 2017 року їй оголошено підозру. 11 квітня 2017 року СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області складено Обвинувальній акт, затверджений прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, який скеровано до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, де було відкрито кримінальне провадження №233/2117/17.

За твердженням сторони позивача, в основу обвинувачення покладено висновок судової економічної експертизи №2/20-15 від 03.04.2017 року, проведеної експертом Донецького НДЕКЦ Міропольцевою Л.О. Крім того, за висновком експерта Донецького НДЕКЦ Міропольцевої Л.О. №176 від 10.10.2014, колишній головний бухгалтер ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 по 10.07.2014, безпідставно перерахувала собі (зайву) заробітну плату у сумі 3619,96 грн.

Розгляд кримінального провадження №233/2117/17 у Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області здійснювався протягом більше ніж чотири роки. При цьому, за ініціативою сторони захисту, судом було проведено низку повторних експертиз, у яких інші експерти дійшли протилежних висновків, аніж експерт Донецького НДЕКЦ Міропольцева Л.О.:

-експерт Циганкова В.В. від 27.08.2018 року за №1938-1944 прийшла до висновку про неможливість надати хоча б якісь докази винуватості ОСОБА_3 ;

-експерти Харківського НДІСЕ імені М.С. Бокаріуса Л.В. Мамонтова та ОСОБА_20 , запитали додаткові первинні бухгалтерські документи, та не дочекавшись їх у наданий термін часу, використовуючи документи які є в наявності, прийшли до висновку, що заборгованість по заробітній платі саме у підприємства ДЗМІ «Газета Провінція» перед ОСОБА_3 станом на 01.01.2013 року в загальній сумі 17626,35 грн., тобто визначили, що в порівнянні з експертизами проведеними експертом ОСОБА_4 , навпаки - підприємство заборгувало перед своєю робітницею - ОСОБА_3 ;

-Експерти Київського НДІСЕ Міністерства Юстиції України ОСОБА_26 , ОСОБА_21 прийшли до висновку, який повністю збігається з висновком експертів Харківського НДІСЕ імені М.С. Бокаріуса.

При цьому сторона позивача звертає увагу на те, що в Обвинувальному акті, прокурором ОСОБА_15 , є посилання на свідка ОСОБА_16 , яка працювала обвинуваченою у якості касира-бухгалтера, і яка начебто надала свідчення по епізодах обвинувачення. Насправді, касир-бухгалтер ОСОБА_17 виїхала з України відразу після звільнення ОСОБА_18 у липні 2014 року до РФ, де і перебуває до цього часу. Слідством не надано суду ніяких документів, які б підтверджували показання ОСОБА_17 , а саме - допит свідка чи очна ставка з обвинуваченою ОСОБА_3 .

На переконання позивача, прокурор ОСОБА_15 підкріпив обвинувальний акт хибними доказами, щоб підтримати експертний висновок ОСОБА_4 .

Таким чином, як стверджує сторона позивача, крім висновку судової економічної експертизи №2/20-15 від 03.04.2017 року, проведеного експертом Донецького НДЕКЦ Міропольцевою Л.О., що покладена в основу обвинувачення ОСОБА_3 , ніяких доказів не існує.

ОСОБА_22 була тяжко хворою на цукровий діабет, що підтверджується медичним документами, доданими до матеріалів даної цивільної справи, 30 вересня 2020 року Медико-Соціальна Експертна Комісія призначила ОСОБА_3 першу групу інвалідності по зору з причини загального захворювання, терміном: безстроково.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Позивачем, як чоловіком померлої, була подана заява про її реабілітацію. В подальшому він приймав участь при розгляді даної кримінальної справи у статусі представника обвинуваченої.

02 липня 2021 року Костянтинівська Окружна прокуратура ухвалила Постанову про відмову від підтримання державного обвинувачення.

22 липня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області виніс Ухвалу, якою Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001203 від 09.09.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України закрив у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

В даному випадку, як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, дружину позивача ОСОБА_3 було необґрунтовано притягнуто до кримінальної відповідальності, адже кримінальне провадження №001203 від 09.09.2014, розпочате проти неї за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 191 КК України, врешті-решт, 22.07.2021 було закрито судом у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення (судовий номер справи №233/2117/17).

При цьому, перебуваючи під судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 померла, та позивач пов`язує факт її смерті із стресом та хвилюваннями, яких вона зазнала під час її кримінального переслідування.

За змістом позовних вимог, позивач покладає відповідальність за вказані наслідки стосовно своєї дружини, виключно на відповідача, вказуючи на те, що експертний висновок, зроблений працівником відповідача, та покладений в основу обвинувачення ОСОБА_3 , був в подальшому спростований іншими експертами.

Надаючи оцінку встановленим фактам та доводам сторін щодо предмету спору, суд звертає увагу на відсутність безпосереднього зв`язку між сторонами та відсутність між ними прямих матеріальних правовідносин. Такі правовідносини між ними склалися опосередковано через участь працівника відповідача експерта Донецького НДЕКЦ Міропольцевої Л.О. у кримінальному провадженні №0001203 відносно дружини позивача ОСОБА_3 , яка зазнала необґрунтованого кримінального переслідування та померла, перебуваючи під судом, внаслідок чого позивачу, як він стверджує, було заподіяно моральну шкоду.

З а таких умов, окрім норм цивільного законодавства, правовідносини між сторонами та учасниками зазначеного кримінального провадження №0001203, а також його наслідками, врегульовані Кримінальним процесуальним Кодексом України (далі КПК України).

Так, відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Одним з видів доказів є висновок експерта, який, за змістом ст.101 КПК України, є докладним описом проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, обґрунтованими відповідями на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру та спеціальної конфіскації.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 276 Кримінального процесуального кодексу України (надалі - КПК), повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК при наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, саме слідчий, який проводив досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001203 відносно дружини позивача ОСОБА_3 , та прокурор, який здійснював процесуальне керівництво у цьому провадженні та у подальшому підтримував державне обвинувачення, мали б провести розслідування у цьому провадженні, та зібрати необхідні і достатні докази у такий спосіб, аби жодних протиріч, сумнівів та різних витлумачень подій, про які йшлося в повідомленні про підозру, а у подальшому й в обвинувальному акті щодо ОСОБА_3 , ні у кого не залишилося.

Іншими словами, аби прокурору не відмовлятися від обвинувачення в суді, яке він разом із слідчим свого часу висунули ОСОБА_3 , зазначене кримінальне провадження мало б містити такі докази, дослідження яких будь-яким експертом мало б привести до однакового експертного висновку. Відповідальність же за збір таких доказів законом покладена саме на органи досудового розслідування та прокуратуру.

Доходячи до такого висновку, суд також враховує, що наявні у справі докази не містять відомостей про те, що експерт Донецького НДЕКЦ Міропольцева Л.О. надала завідомо неправдивий висновок, та мала б понести, або понесла за це відповідальність, встановлену законом, як це передбачено ст.70 КПК України.

Розрахунки да доводи позивача з цього приводу суд не може прийняти до уваги, оскільки позивач не є експертом у галузі, в якій експерт Донецького НДЕКЦ Міропольцева Л.О. проводила експертне дослідження, та ще й таким, який мав би повноваження проводити рецензію висновку експерта.

Більш того, предмет позову у даній справі не передбачає надання оцінок правдивості висновку експерта Донецького НДЕКЦ Міропольцевої Л.О., покладеному в основу обвинувачення ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001203, та такі оцінки, з огляду на приписи вищезгаданої ст.70 КПК України, можуть бути надані у відповідному дисциплінарному, або кримінальному провадженні за фактом надання завідомо неправдивого висновку цим експертом, ініційованому зацікавленими особами. Відомостей про наявність такого провадження та його наслідки, суду не надано.

Отже, з наданих суду доказів випливає, що необґрунтоване притягнення до кримінальної відповідальності дружини позивача ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001203 сталося не з вини відповідача, або його працівника експерта Донецького НДЕКЦ ОСОБА_4 , а внаслідок неналежного розслідування цього кримінального провадження.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадком.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

За теоретичним визначенням відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, -належного відповідача.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

З огляду на зазначене, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку про те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, а своїм правом на заміну його на належного відповідача, позивач не скористався, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Зважаючи на результати розгляду справи, судові витрати, понесені стороною позивача, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 23, 1167, 1173, 1176 ЦК України, ст.ст.2, 17, 84, 91, 92, 101, 276 КПК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру про відшкодування моральної шкоди, -відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев