ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 441/27/22

провадження № 61-16730св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,

суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),Пархоменка П. І.,

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: Городоцька міська рада Львівського району Львівської області, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокультура Захід»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , поданою адвокатом Проць Тетяною Василівною, на постанову Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року у складі колегії суддів Шандри М. М., Крайник Н. П., Левика Я. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви

У січні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Городоцької міської ради Львівського району Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ТОВ «Агрокультура Захід» про скасування державної реєстрації земельних ділянок, розірвання договору оренди земельних ділянок.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів - ОСОБА_3 , який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на земельну частку (пай), що належало ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 495999, виданого Городоцькою РДА 12 серпня 2016 року на підставі рішення Городоцької РДА № 589 від 22 липня 1996 року. На час смерті спадкодавця земельні ділянки не були винесені в натуру, кадастрові номери їм не присвоювалися.

Вони, будучи спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 , звернулись до нотаріуса із заявами та згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29 вересня 2020 року успадкували по частині права на земельні частки (паї). Рішенням Угрівської сільської ради № 2460 від 24 листопада 2020 року їм надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Угрівської сільської ради Львівської області, право на яку належить їм по частці кожній, а саме: 0,90, 1,70 та 1,70 умовних кадастрових га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Угрівської сільської ради.

У процесі виготовлення кадастрових номерів було з`ясовано, що щодо земельних ділянок площею 0,90 та 1,70 умовних кадастрових га здійснено державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельних ділянок площею 0,8582 га із присвоєнням кадастрового номера :29:000:0015 (03 липня 2009 року) та площею 1,6062 га із присвоєнням кадастрового номера :29:000:0017 (17 жовтня 2008 року).

Вказані земельні ділянки не могли бути зареєстровані в Державному земельному кадастрі, оскільки станом на 2008-2009 роки вони не були виділені в натурі та право на них посвідчувалося виключно сертифікатами на право на земельну частку (пай). На цей час реєстрація вказаних земельних ділянок в Державному земельному кадастрі унеможливлює завершення ними оформлення права власності на земельні ділянки в порядку спадкування на підставі рішення Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області № 2460 від 24 листопада 2020 року.

У зв`язку з цим вони звернулися до начальника відділу управління у Львівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області із заявою про виключення з Державного земельного кадастру записів про земельні ділянки площею 0,8582 га від 03 липня 2009 року із присвоєним кадастровим номером :29:000:0015 та площею 1,6052 га від 17 жовтня 2008 року із присвоєним кадастровим номером :29:000:0017, проте листом їм повідомлено, що виключення з Державного земельного кадастру записів про вказані земельні ділянки буде здійснюватися після скасування їх державної реєстрації, що відбувається виключно за рішенням суду згідно з частиною десятою статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Також з`ясовано, що щодо спірних земельних ділянок зареєстровано речове право - договори оренди з ТОВ «Агрокультура Захід».

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд:

скасувати державну реєстрацію земельних ділянок площею 0,8582 га, кадастровий номер :29:000:0015, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 1,6052 га, кадастровий номер 462098800:29:000:0017, із скасуванням записів щодо вказаних земельних ділянок в Поземельній книзі;

розірвати договір оренди земельної ділянки площею 1,6052 га, укладений 08 квітня 2014 року між ТОВ «Агрокультура Захід» та ОСОБА_4 ;

розірвати договір оренди земельної ділянки площею 0,8582 га, укладений 20 вересня 2014 року між ТОВ «Агрокультура Захід» та ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 26 вересня 2022 року позов задоволено.

Скасовано державну реєстрацію земельних ділянок: площею 0,8582 га кадастровий номер :29:000:0015 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 1,6052 га кадастровий номер 462098800:29:000:0017 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із скасуванням записів щодо вказаних земельних ділянок в Поземельній книзі.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 1,6052 га кадастровий номер :29:000:0017, укладений 08 квітня 2014 між ОСОБА_4 та ТОВ «Агрокультура Захід» і зареєстрований в Державному реєстрі речових прав 15 грудня 2014 року.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 0,8582 га кадастровий номер :29:000:0015, укладений 20 вересня 2014 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрокультура Захід» і зареєстрований в Державному реєстрі речових прав 11 грудня 2014 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки виготовлення кадастрових номерів і державна реєстрація земельних ділянок площами відповідно 0,90 та 1,70 умовних кадастрових гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Угрівської сільської ради Львівського району Львівської області була здійснена без відома та згоди особи, якій належало право на пай на вказані ділянки та без відповідного рішення органу місцевого самоврядування, яке було винесене набагато пізніше, ніж виготовлені кадастрові номери на вказані земельні ділянки, а тому реєстрації є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи, що скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з припиненням таким рішенням всіх речових прав щодо спірної земельної ділянки, суд вважає за необхідне розірвати договори оренди земельних ділянок, укладені з ТОВ «Агрокультура Захід» та зареєстровані відповідно 11 грудня 2014 року і 15 грудня 2014 року.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Львівській області задоволено. Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26 вересня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що: з копії договору оренди № б/н від 20 вересня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрокультура захід», земельна ділянка площею 0,8582 га з кадастровим номером :29:000:0015 належить ОСОБА_3 на праві приватної власності згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ЛА № 731481; з копії договору оренди № б/н від 08 квітня 2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Агрокультура захід», вбачається, що земельна ділянка площею 1,6052 га з кадастровим номером :29:000:0017 належить ОСОБА_4 на праві приватної власності згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ЯА № 631479. Наведеним спростовуються доводи позивачів, що виготовлення кадастрових номерів і державна реєстрація вказаних земельних ділянок була здійснені без відома та згоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки останні одержали державні акти, які посвідчували їхнє право власності на ці ділянки. Таким чином, належних доказів для підтвердження заявлених позивачами вимог ними не надано.

Аргументи учасників справи

16 грудня 2024 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати оскаржену постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що висновки суду апеляційної інстанції є помилковими, оскільки в матеріалах справи копії відповідних державних актів серії ЯА №731479 та серії ЯА№ 731481, на яких посилався суд, відсутні, ніхто з учасників справи, в тому числі скаржник, не підтвердив, що ці державні акти справді існували та були підставою для державної реєстрації і виготовлення кадастрових номерів спірних земельних ділянок. Крім того, ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 02 серпня 2022 року витребовувались належним чином завірені копії державних актів на спірні земельні ділянки та у відповідь на цю ухвалу Відділ 1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області повідомив про їх відсутність. Отже, всі наявні в матеріалах справи докази однозначно підтверджують, що права спадкодавця на спірні земельні ділянки (паї) підтверджуються виключно на підставі сертифікатів на земельну частку (пай). Державні акти про право власності на ці земельні ділянки не видавались. Державна реєстрація земельних ділянок та присвоєння їм кадастрових номерів в 2008-2009 року була здійснена невідомою особою з порушенням встановленої законом процедури. Висновки апеляційного суду ґрунтуються виключно на припущеннях, зроблених на підставі змісту копій договорів оренди земельних ділянок.

Виділення земельних ділянок в натурі віднесено до компетенції сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації за місцем розташування земельних ділянок. Проте таке рішення щодо спірних земельних ділянок площею 0,9 га та 1,7 га в 2008-2009 не приймалось. Городоцька міська рада Львівського району Львівської області повністю визнала позовні вимоги в цій справі. ГУ Держгеокадастру у Львівській області підтвердило відсутність будь-яких правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, що підтверджує незаконність їх державної реєстрації.

Рішенням Городоцької РДА №589 від 22 липня 1996 року було виділено земельні частки (паї) площею 0,9 га та 1,7 га. На підставі цього рішення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було видано сертифікати на право на земельну частку (пай) серії РН №495999 від 12 серпня 2016 року та серії ЛВ №0092945 від 26 лютого 1998 року і до цих сертифікатів внесено зміни про передачу права на земельну частку (пай) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, отримавши відповідне рішення уповноваженого органу державної влади, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали усі підстави розраховувати на законний перебіг подій, що є правомірним очікуванням, щодо оформлення відповідного земельного паю. Таке ж право очікування перейшло і до позивачів у порядку спадкування. Крім того, рішенням Угрівської сільської ради № 2460 від 24 листопада 2020 року позивачам надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), право на яку належить їм по 1/2 частці кожній. Та обставина, що на етапі виготовлення технічної документації було виявлено, що на належні позивачам земельні паї вже були зареєстровані земельні ділянки в Державному земельному кадастрі невідомими особами з порушенням встановленої законом процедури, свідчить про порушення прав позивачів на земельні паї, обмеження їх у праві правомірного очікування щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки таке право є складовою частиною майна.

Незаконність формування спірних земельних ділянок і відповідно незаконність державної реєстрації є підставою для скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок площею 0,8582 га кадастровий номер :29:000:0015 та земельної ділянки площею 1,6062 га кадастровий номер :29:000:0017, з одночасним припиненням усіх речових прав щодо цієї земельної ділянки, та закриття щодо них Поземельної книги.

Апеляційний суд вийшов за межі доводів і вимог апеляційної скарги та безпідставно скасував повністю рішення суду першої інстанції, оскільки зі змісту апеляційної скарги ГУ Держгеокадастру у Львівській області вбачається, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині розірвання договорів оренди земельних ділянок. Скаржник просив скасувати рішення суду першої інстанції у частині скасування державної реєстрації земельних ділянок у зв`язку з тим, що до розгляду справи не було залучено державного кадастрового реєстратора, а ухвалення судового рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з припиненням таким рішенням всіх речових прав стосовно спірної земельної ділянки. Водночас доводи заявника залишились поза увагою апеляційного суду та рішення суду скасовано з іншої обставини, яке не могло бути скасовано з підстав, наведених у апеляційній скарзі, оскільки відсутня процесуальна необхідність залучення Державного кадастрового реєстратора до розгляду справи про скасування державної реєстрації земельних ділянок, що підтверджується змістом норм Закону України «Про Державний земельний кадастр» та сформованої судової практики Верховного Суду.

Львівським апеляційним судом було ухвалено оскаржену постанову за відсутності позивачів, які не були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, та за відсутності представника позивачів, яка повідомила суд про неможливість взяти участь в судовому засіданні у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Рух справи, межі та підстави касаційного перегляду

Ухвалою Верховного Суду від 13 cічня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року. Відкрито касаційне провадження у справі.

В ухвалі вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 01 серпня 2018 року у справі № 369/6516/16-ц, від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, порушення норм процесуального права - пункт 5 частини першої, пункти 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 29 вересня 2020 року приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Павлишин Х. М. та зареєстрованого в реєстрі за № 933, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 успадкували після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , по частині спадкового майна, а саме:

права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ПА «Промінь», що знаходиться в с. Угри Городоцького району Львівської області, розмір земельної частки (паю) становить 0,90 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) становить 2 919,60 грн, право на земельну частку (пай) належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 495999, виданого Городоцькою РДА 12 серпня 2016 року на підставі рішення Городоцької РДА від 22 липня 1996 року № 589;

права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Промінь», що знаходиться в с. Угри Городоцького району Львівської області, що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого був ОСОБА_3 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, розмір земельної частки (паю) становить 1,70 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) становить 5 514,80 грн, право на земельну частку (пай) належало ОСОБА_4 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0092945, виданого Городоцькою РДА 26 лютого 1998 року на підставі рішення Городоцької РДА від 22 липня 1996 року № 589;

частки у праві на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Промінь», що знаходиться в с. Угри Городоцького району Львівської області, що належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якої був чоловік - ОСОБА_3 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, та частки у праві на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Промінь», що знаходиться в с. Угри Городоцького району Львівської області, що належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якої був її син - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого був батько - ОСОБА_3 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, розмір земельної частки (паю) становить 1,70 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) становить 5 514,80 грн, право на земельну частку (пай) належало ОСОБА_5 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0096190, виданого Городоцькою РДА 09 серпня 2002 року на підставі рішення Городоцької РДА від 22 липня 1996 року № 589.

Рішенням Угрівської сільської ради № 2460 від 24 листопада 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Угрівської сільської ради Львівської області, право на яку належить їм по частці кожній, а саме 0,90, 1,70 та 1,70 умовних кадастрових гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Угрівської сільської ради.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-021 від 01 лютого 2021 року у Державний земельний кадастр внесено відомості про земельну ділянку площею 1,6052 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Угрівської сільської ради, кадастровий номер :29:000:0017, орендар - ТОВ «Агрокультура захід».

З копії договору оренди землі б/н від 08 квітня 2014 року вбачається, що ОСОБА_4 надав, а ТОВ «Агрокультура захід» прийняло у строкове платне користування та володіння земельну ділянку загальною площею 1,6052 га, що знаходиться на території Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області, кадастровий номер :29:000:0017, що належить орендодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЯА № 731479.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-021 від 01 лютого 2021 року у Державний земельний кадастр внесено відомості про земельну ділянку площею 0,8582 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Угрівської сільської ради, кадастровий номер :29:000:0015, орендар - ТОВ «Агрокультура захід».

З копії договору оренди землі б/н від 20 вересня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 надав, а ТОВ «Агрокультура захід» прийняв у строкове платне користування та володіння земельну ділянку загальною площею 0,8582 га, що знаходиться на території Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області, кадастровий номер :29:000:0015, що належить орендодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЯА № 731481.

Відповідно до листа-відповіді Відділу № 1 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Львівській області № 2090/15-22 від 29 серпня 2022 року згідно з наявних Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, відомості про реєстрацію правовстановлюючих документів станом на 01 січня 2013 року на земельні ділянки з кадастровим номером :29:000:0015 площею 0,8582 га та :29:000:0017 площею 1,6152 га, які розташовані на території Львівської області Городоцького району Угрівської сільської ради, у Відділі відсутні.

02 листопада 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 звернулися до в.о. начальника відділу № 3 управління у Львівському районі ГУ Держгеокадастру Львівської області із заявою про виключення з Державного земельного кадастру записів про земельні ділянки відповідно площею 0,8582 га від 03 липня 2009 року із присвоєним кадастровим номером :29:000:0015 та площею 1,6052 га від 17 жовтня 2008 року із присвоєним кадастровим номером :29:000:0017.

Листом № 31-13-0.21-406/103-21 від 03 листопада 2021 року Відділ № 3 Управління у Львівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області повідомило ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про неможливість виключення з Державного земельного кадастру записів про земельні ділянки інакше як після скасування їх державної реєстрації, що згідно з частиною десятою статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відбувається за рішенням суду.

Позиція Верховного Суду

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2022 року в справі № 602/1455/20).

Диспозитивність - один з основних принципів судочинства, на підставі якого учасник справи самостійно вирішує чи оскаржувати рішення суду першої інстанції в апеляційному (касаційному) порядку та в яких межах (постанова Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 757/42885/19-ц, постанова Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 465/6549/16-ц).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 308/8567/20 (провадження

№ 61-3480сво21) вказано, що «у пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). У справі, що переглядається, інші відповідачі (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4) не реалізували своє право на подання касаційної скарги, приєднання до касаційної скарги. Така процесуальна поведінка інших відповідачів свідчить про повну згоду з оскарженими судовими рішеннями в частині задоволених вимог заяви про забезпечення позову щодо них».

Аналогічні висновки зроблені, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2024 року у справа № 372/2456/21 вказано, що «суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України). … аналіз аргументів апеляційної скарги свідчить, що ОСОБА_2 не навів переконливих доводів, яким чином судове рішення суду першої інстанції порушує його права та інтереси в частині скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_3, визнання недійсним свідоцтва про право власності, виданого на його земельну ділянку та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4, визнання недійсним свідоцтва про право власності, виданого на її земельну ділянку, за умови, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не оскаржили рішення суду, тобто погодилися з ним в частині позовних вимог, заявлених до вказаних відповідачів. Тому постанову Київського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року в частині позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора від 16 березня 2015 року, а саме про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер :13:009:0173, площею 0,25 га, визнання недійсним свідоцтва про право власності, виданого 16 березня 2015 року на земельну ділянку із кадастровим номером :13:009:0173, площею 0,25 га; скасування рішення державного реєстратора від 04 березня 2015 року, а саме про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку, кадастровий номер :13:009:0175, площею 0,25 га, визнання недійсним свідоцтва про право власності, виданого 04 березня 2015 року на земельну ділянку із кадастровим номером :13:009:0175, площею 0,25 га слід скасувати, рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 грудня 2022 року в цій частині залишити в силі».

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 555/1289/14-ц, від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року у справі № 200/5153/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2021 року у справі №264/632/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 вересня 2023 року у cправі № 910/2392/22).

Отже, встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Якщо у справі наявна обов`язкова співучасть відповідачів, то неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2024 року у справі № 932/163/21).

Згідно із статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року у справі № 570/5452/17 зазначено, що «при зверненні із позовом ОСОБА_1 просила: (1) визнати бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Рівненській області з приводу відмови у реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер: :04:007:2777, площею 0,1556 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, протиправною та зобов`язати зареєструвати земельну ділянку у Державному земельному кадастрі відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 613812, виданого Заборольською сільською радою Рівненського району Рівненської області 21 січня 2011 року; (2) визнати дії ГУ Держгеокадастру у Рівненській області щодо реєстрації земельної ділянки кадастровий номер: :01:005:0177, яка належить ОСОБА_2, протиправними, скасувати реєстрацію вказаної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, чим усунути порушення у користуванні ОСОБА_1 належною їй на праві власності земельною ділянкою; в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що маючи намір здійснити державну реєстрацію свого речового права на землю, вона неодноразово зверталася до відповідача з відповідними вимогами. Однак у реєстрації відмовлено через те, що в межах належної їй земельної ділянки державним реєстратором зареєстровано іншу земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0177, яка виділена ОСОБА_2, та накладається на 1/3 частину спірної ділянки; зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, підтверджують, що цей спір виник між ОСОБА_1 і ОСОБА_2. Тому ГУ Держгеокадастру у Рівненській області є неналежним відповідачем».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2024 року у справі № 299/6379/21 зазначено, що «у справі, що переглядається: ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська міськрада, державний реєстратор Виноградівської міськради Корнієнко Т. В., в якому просив: визнати незаконним і скасувати рішення Виноградівської міськради від 28 вересня 2021 року № 522 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2»; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :07:001:0046, площею 1,8321 га, яка належить на праві власності ОСОБА_2, вилучити запис про Державну реєстрацію із реєстру речових прав на нерухоме майно зобов`язавши Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області виключити з Державного земельного кадастру запис щодо державної реєстрації указаної земельної ділянки; … проте, висновки апеляційного суду про те, що Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області не залучено до участі в справі, хоча позивач просить зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області виключити з Державного земельного кадастру запис щодо державної реєстрації спірної земельної ділянки, є помилковими, оскільки зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені апеляційним судом обставини справи, підтверджують, що цей спір виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і Виноградівською міськрадою, тому Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області не є відповідачем у цій справі. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову через неналежний склад відповідачів, але помилково вказав в мотивувальній частині постанови, що Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області не залучено відповідачем, хоча заявлено вимогу про його зобов`язання виключити з Державного земельного кадастру запис щодо державної реєстрації спірної земельної ділянки».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2022 року у справі № 126/2200/20 зазначено, що «спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор не може виступати належним відповідачем у такому спорі, він лише зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 липня 2021 року у справі № 336/4662/19 (провадження № 61-19598св20). … У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, підтверджують, що цей спір виник між ОСОБА_1, Бершадською міською радою Вінницької області та ОСОБА_2. Тому державний кадастровий реєстратор відділу у Бершадському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області є неналежними відповідачами, і у зв`язку з цим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного кадастрового реєстратору відділу у Бершадському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області необхідно відмовити із зазначеної підстави. Апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог, проте помилився щодо мотивів такої відмови. Тому оскаржену постанову у цій частині належить змінити, виклавши її мотивувальну частину у редакції цієї постанови».

У справі, що переглядається:

зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, підтверджують, що цей спір в частині скасування державної реєстрації земельних діляноквиник між позивачами та Городоцькою міською радою Львівського району Львівської області (щодо безпідставного формування спірних землеволодінь в порядку Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Тому ні державний кадастровий реєстратор, ні ГУ Держгеокадастру у Львівській області не є неналежними відповідачами у такому спорі, у зв`язку з цим у задоволенні позовних вимог до ГУ Держгеокадастру у Львівській області судам слід було відмовити із зазначеної підстави. Апеляційний суд зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог до ГУ Держгеокадастру у Львівській області, проте помилився щодо мотивів такої відмови. Тому оскаржену постанову в цій частині належить змінити в мотивувальній частині;

апеляційний суд також не врахував, що рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржило лише ГУ Держгеокадастру у Львівській області і тільки в частині скасування державної реєстрації земельних ділянок, вказувало, що внесення будь-яких відомостей до Державного земельного кадастру належить виключно до компетенції державного кадастрового реєстратора, однак останній до участі у справі як співвідповідач не залучений, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову внаслідок неналежного складу відповідачів. Разом з тим, ГУ Держгеокадастру у Львівській області не навело переконливих доводів, яким чином рішення суду першої інстанції порушує його права та інтереси в зазначеній частині, за умови, що Городоцька міська рада Львівського району Львівської області не оскаржила рішення суду, тобто погодилися з ним в частині позовних вимог, заявлених до неї (а. с. 132-140);

в частині позовних вимог до ТОВ «Агрокультура Захід» про розірвання договорів оренди земельних ділянок рішення суду не оскаржувалось, тобто апеляційний суд безпідставно вийшов за межі вимог та доводів апеляційної скарги ГУ Держгеокадастру у Львівській області і переглянув рішення суду також в цій частині;

тому постанову апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Городоцької міської ради Львівського району Львівської області про скасування державної реєстрації земельних ділянок та до ТОВ «Агрокультура Захід» про розірвання договорів оренди земельних ділянок слід скасувати, а рішення суду першої інстанції в цій частині залишити в силі.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд розглянув справу за відсутності позивачів, які належним чином не були повідомлення про розгляд справи.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що:

ухвалою Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі (а. с. 162-163). Відповідно до рекомендованого поштового відправлення про вручення 23 грудня 2022 року ОСОБА_1 отримала ухвалу копію ухвали про відкриття та апеляційну скаргу (т. 1, а. с. 168);

ухвалою Львівського апеляційного суду від 17 січня 2023 року справу призначено до судового розгляду на 25 квітня 2023 року (т. 1, а. с. 170);

25 квітня 203 року адвокат позивачів - Мартин В. І. засобами електронного зв`язку надіслав клопотання, у якому просив відкласти розгляд справи (т. 1, а. с. 179);

відповідно до довідки Львівського апеляційного суду від 20 червня 2023 року розгляд справи відкладено на 26 вересня 2023 року. Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення кореспонденція, надіслана ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повернуто у зв`язку з «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 1, а. с.197,198);

ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року розгляд справи відкладено на 23 січня 2024 року (т. 1, а. с. 199). Згідно з повідомленням про відкладення судового засідання представник позивачів - ОСОБА_9 повідомлений, про що ним вчинено підпис (а. с. 200);

ухвалою Львівського апеляційного суду від 23 січня 2024 року розгляд справи за клопотанням представника позивачів відкладено на 05 березня 2021 року (а. с. 218);

протокольною ухвалою від 05 березня 2024 року оголошено перерву до 27 травня 2024 року. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_9 повідомлено про перерву у судовому засіданні, про що представником вчинено підпис (т. 1, а. с. 237);

відповідно до довідки Львівського апеляційного суду від 28 травня 2024 року розгляд справи відкладено на 27 серпня 2024 року (т. 1, а. с. 246). Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення кореспонденція, надіслана ОСОБА_1 , повернута у зв`язку з «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 2, а. с. 6);

27 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мартин В. І. через підсистему «Електронний суд» подала клопотання про відкладення розгляду справи, за результатами якого розгляд справи відкладено на 05 листопада 2024 року. Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, надіслані позивачам, повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 2, а. с. 7, 10, 20);

05 листопада 2024 року до апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Мартин В. І. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, що призначений на 05 листопада 2024 року (т. 2, а. с. 22).

Отже, про розгляд справи ОСОБА_1 повідомлялась шляхом направлення судом повісток на адресу її реєстрації: АДРЕСА_2 , іншої адреси проживання суд не повідомляла, тому незважаючи на повернення судової кореспонденції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», позивач вважається належним чином повідомленою про розгляд справи апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України. Крім того, інтереси ОСОБА_1 представляв представник - адвокат Мартин В. І., яка має зареєстрований електронний кабінет ЄСІТС з 07 жовтня 2021 року, у межах розгляду цієї справи подавала клопотання про відкладення розгляду справи, була обізнана про її розгляд в суді апеляційної інстанції.

Касаційний суд при цьому не аналізує додержання апеляційним судом порядку повідомлення про розгляд справи іншого позивача ? ОСОБА_2 , яка постанову апеляційного суду не оскаржила.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Городоцької міської ради Львівського району Львівської області про скасування державної реєстрації земельних ділянок та до ТОВ «Агрокультура Захід» про розірвання договорів оренди земельних ділянок скасувати, а рішення суду першої інстанції в цій частині залишити в силі, в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ГУ Держгеокадастру у Львівській області - постанову суду апеляційної інстанції змінити в мотивувальній частині.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Городоцької міської ради Львівського району Львівської області про скасування державної реєстрації земельних ділянок та до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокультура Захід» про розірвання договорів оренди земельних ділянок скасувати.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26 вересня 2022 року про задоволення позовних вимог в зазначеній частині залишити в силі.

Постанову Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

З моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції постанова Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко