Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/571/25
Провадження № 2/670/354/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року селище Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Мусієнко М.Б.

за участю секретаря судового засідання Ліневської Л.В.,

представника позивача адвоката Кармаліти Т.В.,

представника відповідача адвоката Кукурудзи Ю.М.,

позивач ОСОБА_1 не з`явилася,

відповідач ОСОБА_2 не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання,

ВСТАНОВИВ:

05.08.2025 в електронній формі через електронний кабінет до Віньковецького районного суду Хмельницької області надійшов позов ОСОБА_1 через представника адвоката Кармаліту Т.В., у якому позивач просить стягнути із відповідача на свою користь аліменти у зв`язку із навчанням в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення нею двадцяти трьох років або до закінчення навчання.

Позовні вимоги мотивує таким. 25.04.2004 батьки позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 21 жовтня 2014 року батьки позивачки розлучились. 05 червня 2014 року Віньковецьким районним судом винесено судовий наказ, яким стягнуто аліменти з відповідача в розмірі по 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину окремо і до досягнення дітьми повноліття. На підставі вказаного судового наказу відкрито виконавче провадження № 45845917. 14 вересня 2022 року доньці (позивачці) виповнилось 18 років. На цей час вона продовжує навчання в Хмельницькому інституті імені Блаженнішого Володимира, Митрополита Київського і всієї України ПрАТ «Вищий навчальний заклад Міжрегіональна Академія управління персоналом» на денній формі навчання. Період навчання з 02.09.2023 по 31.08.2027.

Після досягнення повноліття відповідач перестав добровільно матеріально допомагати доньці, хоча вона цього потребує в зв`язку із продовженням навчання. Батько позивачки офіційно не працює і періодично від`їздить на заробітки за кордон, тому його офіційні доходи не відомі стороні позивача. Зазначає, що відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

07.08.2025 ухвалою судді позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів залишено без руху, надано позивачу строк десять днів з дня отримання ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

13.08.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання 03.09.2025.

У підготовчому судовому засіданні 03.09.2025 оголошено перерву до 24.09.2025 у зв`язку з необхідністю витребування доказів.

24.09.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті 17.10.2025.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання 17.10.2025 не з`явилася.

Представник позивача адвокат Кармаліта Т.В. брала участь у судовому засіданні 17.10.2025 у режимі відеоконференції. Позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання 17.10.2025 не з`явився.

Представник відповідача адвокат Кукурудза Ю.М. у судовому засіданні 17.10.2025 заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов. А саме вважає вимоги позивачки незаконними та необґрунтованими, оскільки довідка, надана позивачкою на підтвердження того, що вона навчається у Хмельницькому інституті імені Блаженнішого Володимира, Митрополита Київського і всієї України ПрАТ «Вищий навчальний заклад Міжрегіональна Академія управління персоналом», не обґрунтовує та не підтверджує необхідності матеріальних потреб доньки та платної форми навчання, а інші докази на підтвердження цього відсутні. Також позивачка не надала суду доказів сплати аліментів матір`ю на її користь та доказів самоусунення відповідача від обов`язку здійснювати утримання доньки в разі необхідності. Стверджує, що позивачка перебуває у шлюбі, матеріально забезпечена, працевлаштована та її утриманням повинен займатися її чоловік. Зазначає, що відповідач на даний час офіційно не працевлаштований та отримує нерегулярний, мінливий дохід близько 2000-3000 гривень в місяць як різноробочий, тому розмір призначених аліментів має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитини і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреб відповідача. Відповідач з 2020 року проживає за кордоном, у власності нерухомого майна та транспортних засобів не має. Просить суд врахувати його складне матеріальне становище, відсутність стабільної роботи, незадовільний стан здоров`я, а також те, що із відповідачем не узгоджували контрактну форму навчання доньки, та відмовити у позові в повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача адвокат Кармаліта Т.В. зазначила, що відповідач по справі не надав належних доказів, які б підтверджували факт існування підстав звільнення його від обов`язку утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчатись. Зі слів позивачки відомо, що відповідач перебуває за кордоном на роботі. Чи офіційно він там працює позивачці не відомо. Вказує, що позивачка жодного матеріального доходу в зв`язку із навчанням не має, а відповідач не являється особою з інвалідністю, не має жодних хронічних хворіб, тому зобов`язаний забезпечувати як себе так і своїх дітей. Також заперечила факт перебування позивачки у шлюбі, що, на її думку, свідчить про намагання батька ухилитися від матеріальної підтримки доньки.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.09.2004, актовий запис № 64 (а.п. 6).

Відповідно до рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 21.10.2014 у справі № 670/398/14-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.п. 7-9).

Як вбачається із судового наказу від 05.06.2024 (справа № 670/399/14-ц) з ОСОБА_2 стягувалися аліменти на утримання дочки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 до досягнення ними повноліття (а.п. 10). На підставі вказаного судового наказу 16.12.2014 відкрито виконавче провадження № 45845917 (а.п. 11).

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.п. 5).

Згідно з довідками від 25.06.2025 та 26.09.2025 ОСОБА_1 є студенткою Хмельницького інституту імені Блаженнішого Володимира, Митрополита Київського і всієї України ПрАТ «Вищий навчальний заклад Міжрегіональна Академія управління персоналом» та навчається на третьому курсі гуманітарно-економічного факультету за спеціальністю «Туризм і рекреація». Форма навчання - денна. Студент навчається на контрактній формі і стипендії не отримує. Термін навчання - з 02.09.2023 по 31.08.2027 (а.п. 12, 82).

У довідці Пенсійного фонду України (Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) зазначено, що індивідуальні відомості про позивачку відсутні (а.п. 63).

Відповідь № 1813472 від 24.09.2025 з Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо наявності ТЗ за параметрами власника або ТЗ свідчить про відсутність у позивачки на праві власності транспортних засобів (а.п. 67).

Відповідно до відповіді № 1813395 від 24.09.2025 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, інформація щодо сум нарахованого доходу ОСОБА_1 та сум утриманого з них податку за період з 1 кварталу 2025 року по 4 квартал 2025 року в ДРФО відсутня (а.п. 68).

Також позивачка не має у власності та/або користуванні нерухомого майна, про що свідчить відповідь № 1813420 від 24.09.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.п. 69).

Відповідно до відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1493 від 14.08.2025 за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 зареєстрований, але з 2020 року не проживає (а.п. 51 на звороті).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору у ОСОБА_2 за період з січня 2025 року по червень 2025 року відсутні доходи (а.п. 52).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_2 вбачається, що останній не має у власності та не користується будь-яким нерухомим майном (а.п. 53 на звороті).

Грошові перекази, які значаться як аліменти і які здійснювалися відповідачем, датовані до жовтня 2024 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 повноліття. Докази того, що такі кошти були перераховані як аліменти у зв`язку із навчанням повнолітньої доньки ОСОБА_1 , у матеріалах справи відсутні (54, 55).

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною 1 статті 28 Конвенції держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: а) вводять безплатну обов`язкову початкову освіту; b) сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безплатної освіти та надання у випадку необхідності фінансової допомоги; с) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; d) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей; е) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу.

Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пунктів 17, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , яка є дочкою ОСОБА_2 , на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, не є заміжньою. Позивач зарахована на навчання за контрактом, що означає, що їй надається платна освітня послуга. Стипендіальне забезпечення таких осіб не здійснюється. Навчання на денній формі позбавляє позивачку можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку із чим вона потребує матеріальної допомоги.

На думку суду факт відсутності офіційного працевлаштування і неотримання відповідачем ОСОБА_2 у зв`язку із цим офіційних доходів не може автоматично (беззастережно) сприйматися як «відсутність можливості надавати таку допомогу», оскільки це поняття, яке слід трактувати ширше, включає в себе ряд об`єктивних обставин, передбачених зокрема ст. 182 СК України, що впливають на можливість працювати та сплачувати аліменти. Однак судом таких не встановлено. Відповідач проживає за кордоном, отримує нерегулярний, мінливий дохід як різноробочий та є працездатною особою, на яку покладається обов`язок утримувати повнолітню доньку, що продовжує навчання. Доказів незадовільного стану здоров`я відповідача та пов`язаного з цим лікування суду не надано.

В одному із своїх рішень Верховний Суд наголошує, що навіть, якщо батько або мати є особами з інвалідністю ІІ або ІІІ групи, але в довідці про стан їх здоров`я відсутні рекомендації щодо неможливості працювати, тобто їх не визнано непрацездатним, а тільки рекомендовані певні обмеження в роботі, це є підставною для стягнення з таких батьків аліментів на повнолітніх сина або дочку, які продовжують навчання. Крім того, довідка з Пенсійного фонду України про отримання пенсії з інвалідності сама по собі не є підтвердженням того, що у відповідача це єдине джерело доходів (постанова Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 760/17457/16-ц).

Водночас позивач, яка потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, не довела належними, достатніми та допустимими доказами розміру витрат у зв`язку із таким навчанням та не обґрунтувала вимоги про стягнення аліментів у розмірі саме однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів. Зазначила, що перебуває на повному утриманні матері, яка офіційно працевлаштована, однак, її коштів не вистачає для задоволення потреб доньки, пов`язаних із навчанням.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд дійшов до переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягненняіз відповідача на користь позивача аліментів у зв`язку із продовженням навчання в розмірі однієї шостої заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 05.08.2025 (дня подання заяви) до досягнення позивачкою двадцяти трьох років або до закінчення нею навчання, що забезпечить їй рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Суд бере до уваги те, що норми чинного законодавства не містять заборони щодо визначення до стягнення аліментів у частці від доходу особи, яка не працює (не має офіційного заробітку). Порядок здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів врегульований Сімейним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5), та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема, відповідно до ч. 2 статті 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Щодо розподілу судових витрат.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України) та у резолютивній частині рішення зазначається розподіл таких судових витрат (п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Отже, за подання даної позовної заяви слід сплатити судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Враховуючи те, що позов задоволено на 66,7%, то з відповідача на користь Держави слід стягнути судовий збір у розмірі 807 (вісімсот сім) грн 87 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись cт. 182, 191, 199-201 СК України, ст. 12, 81, 133, 141, 263-265, 352, 354-355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у зв`язку із навчанням в розмірі 1/6 (однієї шостої) заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи стягнення з 05.08.2025 і до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років або до закінчення нею навчання.

Рішення суду у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 807 (вісімсот сім) гривень 87 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Мар`яна МУСІЄНКО