ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/1254/25
Єдиний унікальний номер справи: 2-2795/07
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

22 жовтня 2025 року м. Херсон

Суддя судової палати у цивільних справах Херсонського апеляційного суду Майданік В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 25 травня 2007 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Херсонського державного БТІ про визнання угоди укладеною і визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 25 травня 2007 року позов було задоволено, суд вирішив:

--- визнати укладеним договір купівлі-продажу офісних приміщень 4, 16, 17, 18, 19, 5, 13, 14, 15, 7, 8, 9, 10, загальною площею 352 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (цокольний поверх);

--- визнати за ОСОБА_2 право власності на офісні приміщення 4, 16, 17, 18, 19, 5, 13, 14, 15, 7, 8, 9, 10, загальною площею 352 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (цокольний поверх);

--- зобов`язати Херсонське Державне бюро технічної інвентаризації здійснити реєстрацію офісних приміщень 4, 16, 17, 18, 19, 5, 13, 14, 15, 7, 8, 9, 10, загальною площею 352 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (цокольний поверх), та видати витяг на дане приміщення ОСОБА_2 ;

--- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 16,00 грн.

Вказане рішення відсутнє в ЄДРСР.

На вказане рішення ОСОБА_2 подана 29 вересня 2025 року через підсистему "Електронний суд" апеляційна скарга, в якій вона просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити у позовних вимогах в повному обсязі та зобов`язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Центру надання адміністративних послуг Херсонської міської територіальної громади скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_2 на офісне приміщення в цокольному поверху будинку АДРЕСА_1 .

При цьому скаржниця просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаного рішення, мотивуючи своє прохання наступним.

Вона проживає у власній квартирі № 11 (надає Свідоцтво про право власності) в багатоквартирному будинку № НОМЕР_1 , який знаходиться на балансі ОСББ "Гармонія-8". Забезпечення будинку господарсько-питною водою здійснюється Херсонським міськводоканалом з централізованого водопостачання, а електроенергією - Херсонським обленерго.

В липні 2025 року з невідомих їм причин у їхніх квартирах припинилося водопостачання. При з`ясуванні цього питання виявилось, що водопостачання немає в квартирах всього будинку внаслідок аварії в підвальному приміщені будинку. Будинок має підвальне (цокольне) приміщення, де розташовані технічні пристрої (електрощитова) та інженерні комунікації (каналізаційні труби, труби водопостачання). Саме в цьому підвальному приміщенні сталася аварія, внаслідок чого всі вони залишилися без питної води.

На їхнє усне звернення до міськвиконкому та поліції щодо усунення перешкод водопостачання не знайшло відповідного реагування. На їхні звернення вони отримали формальну відповідь про те, що вони не можуть примусово без згоди власника проникнути в підвальні (цокольні) приміщення та поновити водопостачання.

Голова їхнього ОСББ випадково опинилася на лівому березі, тобто на даний час знаходиться в окупації і не може бути в Херсоні та вирішувати ці проблеми. Звернувшись до неї через месенджери Інтернету, вона повідомила, що у 2011 році аналогічна ситуація склалася з несправностями електрощитової, тому в тоді ОСББ "Гармонія-8" звернулося до суду з позовом до власниці підвального приміщення ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні цим підвальним приміщенням, а саме для надання доступу до систем водо-, електропостачання та каналізації. Той позов був задоволений.

На даний час знову виникла така ж ситуація з недопуском до технічних мереж.

Нею (скаржницею) було отримано зазначене рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 12 травня 2011 року по цивільній справі № 2-1051/11 за позовом ОСББ "Гармонія-8" до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном. З вказаного рішення суду їй стало відомо, що ОСОБА_2 стала власницею підвального допоміжного приміщення на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсону від 25 травня 2007 року по справі №2-2795/2007 за її позовом можливо до ПРАТ "БК "Будмеханізація" про визнання права власності на офісне приміщення в цокольному поверсі, яким за нею було визнано право власності на ці приміщення площею 320,0 кв.м в даному будинку по АДРЕСА_3 .

Що стало підставою такого рішення суду, їй невідомо, оскільки вона була незаконно позбавлена можливості участі у справі, не повідомлена про її розгляд і не отримала копії рішення. Але відомо, що при цьому її (скаржниці) право спільної власності на це допоміжне приміщення не враховане судом.

Також зазначила, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 12 травня 2011 року по цивільній справі № 2-1051/11 за позовом ОСББ "Гармонія-8" до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном встановлений факт того, що ці приміщення так званого офісного приміщення цокольного поверху є фактично допоміжними, а саме те, що в них розташовані технічні пристрої (електрощитова) та інженерні комунікації (каналізаційні труби, труби водопостачання) всього будинку, що є підтвердженням цього факту, у зв`язку з чим той позов ОСББ був задоволений. Зазначене рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 12.05.2011 року набуло законної сили. Тому факт того, що вказані приміщення є допоміжними у зв`язку з розташуванням в них технічних пристроїв (електрощитова) та інженерних комунікацій (каналізаційні труби, труби водопостачання) всього будинку за ст.82 ЦПК України є доведеним, преюдиціальними, та є підставою звільнення її від доказування цього факту.

Повертаючись до рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 25 травня 2007 року по справі №2-2795/2007, вказує, що на підставі ст.382 ЦК України та ч.2 ст.10 Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду" та рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 №4-рп/2004 та від 09.11.2011 № 14-рп/2011 право власності на квартиру включає право спільної власності на допоміжні приміщення. Тобто, зазначила, власники квартир є співвласниками допоміжних приміщень незалежно від підстав набуття права власності.

Зазначила, що оскільки вона є співвласником зазначеного спірного майна, то суд зобов`язаний був залучити її до участі у справі відповідно до норм ЦПК України, однак цього зроблено не було. Вона б ніколи не погодилась би з таким рішенням, так як підстави його є неправомірними з правової точки зору.

Про наявність оскаржуваного нею рішення суду їй стало відомо лише 01.09.2025 року. Справу було розглянуто судом за її відсутності, вона не була повідомлена належним чином про дату, час і місце засідання суду. Також вона не була залучена до участі у справі, не повідомлялась про наявність такої справи, про дату час та місце її розгляду, суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси у її відсутність, їй не були направлені копії позову та рішення по справі і ці порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, так як це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Щодо права апеляційного оскарження рішення

До апеляційної скарги скаржницею ОСОБА_1 долучено Витяг про реєстрацію права власності на 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_4 , відповідно до якого скаржниця є власницею вказаної квартири на підставі Свідоцтва про право власності від 21.07.2005 року, яке видане Херсонською міською радою на підставі рішення виконкому від 19.07.2005 року № 353.

Також до апеляційної скарги долучено копію рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 12 травня 2011 року по цивільній справі № 2-1051/11 за позовом ОСББ "Гармонія-8" до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном. Вказаним рішенням позов було задоволено, суд зобов`язав відповідачку ОСОБА_2 надати доступ у випадку необхідності, передбаченої законом, представникам ОСББ "Гармонія-8" до електрощитової, інженерних комунікацій та технічних пристроїв, що забезпечують санітарно-гігієнічні умови та безпечну експлуатацію квартир, центрального розподільчого щита електропостачання, які знаходяться у підвальному приміщенні цокольного поверху будинку АДРЕСА_1 для усунення аварійних ситуацій та ремонту. Вказаним рішенням було встановлено, що позивач ОСББ "Гармонія-8" зареєстрований 15.03.2010 року в будинку АДРЕСА_1 .

Зазначене рішення відсутнє в ЄДРСР.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку": об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку - це власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

За ч.1 ст.4 вказаного Закону Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Відповідно до ч.1 ст.14 вказаного Закону співвласник має право: брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об`єднання; обирати та бути обраним до складу статутних органів об`єднання; знайомитися з протоколами установчих та загальних зборів (крім конфіденційної інформації про фізичних осіб), власними листками опитування, зведеною інформацією про результати голосування кожного із співвласників (крім конфіденційної інформації про фізичних осіб), а також за власний рахунок робити з них виписки і копії та отримувати їх копії в електронній формі; одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об`єднання; вимагати від статутних органів захисту своїх прав та дотримання співвласниками правил добросусідства; одержувати в установленому статутом порядку інформацію про діяльність асоціації.

Отже, із матеріалів цивільної справи № 2-2795/07, яка надійшла до суду апеляційної інстанції 20.10.2025 року, наданих скаржницею документів вбачається, що скаржниця ОСОБА_1 з 21.07.2005 року є власницею 2-кімнатної квартири АДРЕСА_4 , натомість у вказаному будинку зареєстроване 15.03.2010 року ОСББ "Гармонія-8".

Як зазначалось, оскаржуваним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 25 травня 2007 року, зокрема, за ОСОБА_2 було право власності на офісні приміщення 4, 16, 17, 18, 19, 5, 13, 14, 15, 7, 8, 9, 10, загальною площею 352 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (цокольний поверх).

Таким чином, на даний час, а саме на стадії відкриття апеляційного провадження у справі, можна дійти висновку про те, що оскаржуваним рішенням було вирішено питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржниці ОСОБА_1 , як власниці квартири, адже вона є співвласницею багатоквартирного будинку.

Щодо строку на апеляційне оскарження рішення

У цій справі позивачка ОСОБА_2 обґрунтувала свій позов тим, що відповідач ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно був власником спірного нерухомого майна. Вона з ним домовилась 20.03.2007 року про його купівлю, сплатила обумовлену суму коштів в розмірі 30 000 грн, однак відповідач відмовився посвідчити договір в нотаріальній конторі, вимагаючи сплатити додатково ще 10 000 грн.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Загальновизнане положення про дію цивільних процесуальних норм у часі передбачає, що незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій.

Згідно ч.1 ст.292 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення (25.05.2007 року), сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст.294 ЦПК України в зазначеній редакції заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

За ч.3 ст.294 ЦПК України у вказаній редакції заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно з ч.1 ст.352 ЦПК України в чинній редакції учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до положень ст.354 ЦПК України в чинній редакції: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів, а на ухвалу суду - протягом 15 днів з дня його (її) проголошення (абз.1 ч.1); якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (абз.2 ч.1); учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч.2); строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу (ч.3).

За положеннями ст.357 ЦПК України в чинній редакції: апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст.354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом 10 днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (ч.3); якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст.358 цього Кодексу (ч.4).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України в чинній редакції суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За ч.2 ст.358 ЦПК України в чинній редакції незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

За положеннями ст.127 ЦПК України:

--- суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина 1);

--- встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина 2).

У постанові Верховного Суду від 30 березня 2020р. у справі №826/10808/18 (пункт 22, 23) суд касаційної інстанції зазначив наступне: "Правовий інститут строків звернення до суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо".

В обґрунтування свого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення скаржниця зазначила, що про наявність оскаржуваного рішення суду їй стало відомо лише 01.09.2025 року, справу було розглянуто за її відсутності, вона не була повідомлена належним чином про дату, час і місце засідання суду, також вона не була залучена до участі у справі, суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси у її відсутність.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Желтяков проти України" від 09.06.2011р (заява №4994/04), практика якого відповідно до ст.9 Конституції України та ч.4 ст.10 ЦПК України 2017 року застосовується судами при розгляді справ як джерело права, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, inter alia (серед іншого), вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини) передбачено обов`язок мотивувати судове рішення про поновлення пропущених строків на оскарження. Зокрема, Європейський суд з прав людини спеціально і однозначно висловився стосовно того, що національний суд зобов`язаний мотивувати поновлення строку на оскарження і пересвідчитись, що підстави для поновлення строку виправдовують втручання у принцип res judicata (правова доктрина, що походить із римського права і означає остаточність рішення суду, яке набрало законної сил) (параграф 47 рішення у справі "Устименко проти України", параграф 41 рішення у справі "Пономарьов проти України").

Крім того, відповідно до параграфа 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Сама концепція "поважних причин", згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою. За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

У параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на порушення, які допускали українські суди внаслідок необґрунтованості причин втручання у принцип res judicata. Як зазначено вище, окрему увагу ним було приділено випадкам, коли судді поновлювали строк без надання будь-яких додаткових пояснень про "поважні причини".

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 13 червня 2018 року у справі № 2-24/10 (провадження № 61-7640св18).

Апеляційний суд не приймає до уваги підстави, вказані скаржницею на обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, оскільки відповідно до ч.1 ст.19 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а за ч.4 ст.19 вказаного Кодексу власність зобов`язує. Тобто, скаржниця ОСОБА_1 , як власниця квартири № 11 з 21.07.2005 року та співвласниця вказаного багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , ще з 2005 року мала усі можливості для отримання інформації щодо зазначеного будинку, в якому знаходиться її квартира. Відтак, вона повинна була знати про те, що власником нежитлових приміщень в цокольному поверсі вказаного будинку є інша стороння особа (зокрема ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.10.2005 року або позивачка ОСОБА_2 на підставі оскаржуваного рішення).

Крім того, яз вказувалось, скаржниця, як власниця квартири з 21.07.2005 року та співвласниця вказаного багатоквартирного будинку, повинна була знати і про рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 12 травня 2011 року по цивільній справі № 2-1051/11 за позовом ОСББ "Гармонія-8" до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном. Оскільки у вказаному позові ОСББ до ОСОБА_2 чітко вказувалось про те, що остання на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 25 травня 2007 року є власником офісних приміщень цокольного поверху будинку, то у крайньому випадку ще в 2011 році скаржниця також повинна була знати про наявність оскаржуваного рішення.

Відтак, скаржниця ОСОБА_1 не зазначила, чому вона протягом більш ніж 18 років з часу ухвалення оскаржуваного рішення (25.07.2007 року) або протягом більш ніж 14 років з часу ухвалення рішення у справі № 2-1051/11 (12.05.2011 року) не намагалася прийняти заходи для оскарження рішення у цій справі № 2-2795/07.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави, вказані скаржницею на обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження рішення (про наявність оскаржуваного рішення стало відомо лише 01.09.2025 року, рішення було розглянуто за її відсутності, вона не була повідомлена належним чином про дату, час і місце засідання суду, вона не була залучена до участі у справі, суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси у її відсутність), є неповажними, адже не доводять належними доказами обставини, за яких можна вважати поважною причину пропуску вказаного строку.

За таких обставин задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення може призвести до того, що інша сторона може мати обґрунтовані сумніви у безсторонності та неупередженості суду.

Таким чином, підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення, зазначені скаржницею, визнані неповажними.

Відтак, відповідно до ч.3 ст.357 ЦПК України вказану апеляційну скаргу на зазначені судові рішення слід залишити без руху й надати скаржнику строк тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали для подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення з зазначенням інших підстав для поновлення строку та наведенням відповідних доказів.

Щодо форми та змісту апеляційної скарги

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила про те, що відповідач їй невідомий, також не сплачено судовий збір, розмір якого їй невідомий, оскільки не була учасником справи та не має доступу до справи.

Після надходження скарги до Херсонського апеляційного суду було складено Акт про те, що ця справа не обліковується в автоматизованій системі і оскільки у скарзі не зазначені точні дані щодо учасників процесу, суті позову, які необхідні для створення обліково-статистичної картки, до Херсонського міського суду було спрямовано 30.09.2025 року відповідний запит, на який 09 та 10 жовтня 2025 року отримано відповідь та лист, в яких зазначені, зокрема, номер справи, учасники справи, суть позову та ціна позову.

Одночасно з Херсонського міського суду Херсонської області було витребувано вказану цивільну справу, яка надійшла до Херсонського апеляційного суду 20.10.2025 року.

Апеляційна скарга не відповідає вимогам ст.356 ЦПК України, зокрема:

--- всупереч п.3 ч.2 ст.356 ЦПК України в скарзі не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);

--- всупереч п.2 ч.4 ст.356 ЦПК України до скарги не додано копії усіх долучених документів відповідно до кількості учасників справи, зокрема Свідоцтва про право власності скаржниці на квартиру №11 та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме манно щодо суб`єкта власності ОСОБА_2 на вказане офісне приміщення;

--- всупереч до п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України до скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 71,40 грн (150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, від розміру оспорюваної суми, а саме 1 відсотка ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за вимогою про визнання права власності та 0,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за вимогою про визнання угоди укладеною, тобто 150% х (17грн х 3 + 17грн х 0,5) х 0,8 понижуючий коефіцієнт за подання апеляційної скарги через підсистему "Електронний суд") або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. При цьому слід зазначити, що у скарзі ОСОБА_1 вказує, що вона є особою з інвалідністю, однак на підтвердження цього факту відповідного документу не долучила.

Відповідно до ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення, зазначені скаржницею, визнаються неповажними, апеляційну скаргу згідно ст.ст.185, 354, 356 і 357 ЦПК України слід залишити без руху з наданням строку для усунення недоліків (подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення з зазначенням інших підстав для поновлення строку та наведенням відповідних доказів; подання апеляційної скарги, оформленої відповідно до положень ст.356 ЦПК України, зокрема із зазначенням найменування (для юридичних осіб) або імені (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), із доданням копій усіх долучених документів відповідно до кількості учасників; подання документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 71,40грн або документу, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону).

Керуючись ст.ст.185, 354, 356 і 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 25 травня 2007 року залишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення недоліків тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали, здавши до Херсонського апеляційного суду:

--- заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення з наведенням інших підстав для такого поновлення та наведенням відповідних доказів;

--- апеляційну скаргу, оформлену відповідно до положень ст.356 ЦПК України, зокрема із зазначенням найменування (для юридичних осіб) або імені (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), із доданням копій усіх долучених документів відповідно до кількості учасників;

--- документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 71,40грн або документ, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому слід послатися на номер провадження 22 ц/819/1254/25.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору в гривнях:

Отримувач коштів ГУК у Херсон обл/Херсон р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959517

Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.)

Рахунок отримувача UA0021451

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу 101 __________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Херсонський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа)

При заповненні платіжного документа у графі "Код платника" платником судового збору - юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником - фізичною особою - ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Роз`яснити скаржнику, що в разі неподання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення у встановлений строк або в разі визнання неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Роз`яснити скаржнику, що в разі невиконання інших недоліків у встановлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя В.В. Майданік