Справа № 615/1920/25
Провадження № 2/615/371/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Левченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання Павлович В.А.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 615/1920/25

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про зміну розміру аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 , через представника ОСОБА_4 , звернувся до Валківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання дітей, у якому просить:

- зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу виданого Валківським районним судом Харківської області від 12 грудня 2024 року по справі №615/2223/24 з 1/4 до 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття;

- зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заочного рішення Валківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2025 року по справі №615/2291/24 з 1/4 до 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, до закінчення навчального закладу, тобто до 30.06.2026 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 лютого 2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб. Від спільного подружнього життя, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 . 31 березня 2014 рішенням Валківського районного суду Харківської області по справі №615/277/14-ц розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Починаючи з 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у цивільному шлюбі, де ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народився син ОСОБА_5 . 12 грудня 2024 Валківським районним судом Харківської області по справі №615/2223/24 видано судовий наказ, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платників аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. 06 лютого 2025 заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області по справі №615/2291/24 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв?язку із навчанням в Липковатівському аграрному фаховому коледжі в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 19.12.2024 до закінчення навчального закладу, тобто до 30.06.2026.

Представник позивача у позові просить звернути увагу, що відповідач в своїй позовній заяві, з якою зверталася до Валківського районного суду Харківської області 19.12.2024 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається не повідомила суд про той факт, що позивач вже сплачує аліменти на утримання їхньої дитини ОСОБА_5 за судовим наказом виданим Валківським районним судом Харківської області по справі №615/2223/24.

Представник позивача зазначає, що оскільки позивач та відповідач мають спільних двох дітей, то і розмір аліментів на утримання двох дітей повинен становити 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів. Крім цього, на утриманні позивача перебуває його мати пенсіонер, яка є інвалідом, та потребує стороннього догляду та матеріальної підтримки на придбання ліків, продуктів харчування та інших засобів для існування. Зазначені витрати також покладаються на позивача, оскільки мати проживає сама, так як батько позивача ОСОБА_7 помер та іншої сторонньої допомоги мати не має.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 16.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи участі позивача та його представника. Позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову в повному обсязі та пояснила, що позов не може бути задоволений, оскільки виходячи з його резолютивної частини позивач просить збільшити розмір аліментів, а саме було стягнуто рішенням суду по 1/4 на кожну дитину, а позивач просить стягнути 1/3 . Отже, суд не може виходити за межі позовних вимог, а тому позов задоволенню не підлягає. Всі інші заперечення, які були викладені у відзиві підтримує.

Так, представником відповідача подано до суду відзив, в якому остання просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на наступне. В позові ОСОБА_2 зазначає, що на його переконання судом при ухваленні судового рішення від 06.02.2025 по справі №615/2291/24 не прийнято до уваги наявність в ОСОБА_2 іншої дитини, на утримання якої судовим наказом від 12.12.2024 вже стягнуто аліменти. Тобто, на переконання позивача, якби суд при ухваленні заочного судового рішення від 06.02.2025 по справі №615/2291/24 мав в розпорядженні інформацію щодо наявності в позивача іншої дитини та стягнення із позивача аліментів на утримання такої дитини, суд би дійшов іншого висновку щодо розміру аліментів на дитину, яка продовжує навчання. При цьому, нормами чинного законодавства передбачений порядок перегляду заочного судового рішення, зокрема з підстав невідповідності висновкам суду дійсним обставинам справи, зокрема наявність додаткових доказів, які б могли вплинути на результат розгляду справи. Проте, позивач до матеріалів справи не надає доказів, якими б підтверджувався факт подання позивачем заяви про перегляд заочного рішення по справі №615/2291/24 та/або апеляційного оскарження такого заочного рішення із результатами перегляду. При цьому, із позовної заяви не вбачається, що сімейний стан позивача саме змінився після винесення судового наказу від 12.12.2024 та ухвалення судового рішення по справі від 06.02.2025. Сімейний стан позивача як на момент винесення судових документів про стягнення аліментів, так і на момент подання позову, не змінився, кількість дітей позивача не змінилась. Позивач також не зазначає та не надає суду докази на підтвердження того, що матеріальне становище позивача якимось чином змінилось, а саме погіршилось. Відсутня також інформація про погіршення стану здоров`я позивача, яке може вплинути на спроможність позивача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. При цьому, загальний розмір аліментів на утримання дітей становить 50% від усіх видів доходу позивача, що є допустимим розміром для утримання з усіх видів доходів відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження». В позові позивач посилається на те, що на утриманні позивача перебуває його мати пенсіонер, яка є інвалідом, та потребує стороннього догляду та матеріальної підтримки на придбання ліків, продуктів харчування та інших засобів для існування. Позивач стверджує, що такі витрати покладаються на позивача, адже його мати проживає сама. До матеріалів справи надано пенсійне посвідчення на ім?я ОСОБА_8 та надано копію Довідки до акта огляду МСЕК на ім?я ОСОБА_8 , із датою 19.05.2023, група інвалідності третя, тобто така, яка не потребує встановлення над особою опіки чи піклування, так само як встановлення стороннього догляду чи утримання. Тобто, на момент винесення судом рішень про стягнення із позивача аліментів, ОСОБА_8 вже була пенсіонером та інвалідом. Позивач не був позбавлений надати суду відповідні документи при вирішенні справ про стягнення аліментів з обгрунтуванням їх доказового значення при визначенні розміру аліментів. Позивач не надає також належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_8 перебуває на його утриманні, як то рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тощо. Також відсутні докази проживання ОСОБА_8 як самотньої особи та відсутність інших осіб, які можуть надавати допомогу. Позивач стверджує, що утримує ОСОБА_8 добровільно, проте доказів на підтвердження такого утримання не надає. Відсутні докази також на підтвердження необхідності такого утримання, як то інформація про майновий стан ОСОБА_8 , розмір її щомісячного доходу, наявність рухомого та нерухомого майна, тощо. Відсутні докази на підтвердження того, що вказана особа взагалі потребує будь-якого стороннього утримання. Позивачем не надано доказів понесення фактичних витрат на утримання ОСОБА_8 , як то докази придбання ліків з доказами призначення таких ліків ОСОБА_8 , тощо. Зважаючи на викладене, позивач в позові не наводить, які саме обставини саме змінились після винесення судового наказу від 06.12.2024, як і після ухвалення заочного рішення від 06.02.2025.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що не погоджується з доводами, що викладені у відзиві, а саме представником відповідача не було взято до уваги, що ОСОБА_8 (мати позивача) є пенсіонером та інвалідом і потребує стороннього догляду та матеріальної підтримки на придбання ліків, продуктів харчування та інших засобів для існування. Зазначені витрати також покладаються на позивача, оскільки мати проживає сама, так як батько позивача ОСОБА_7 помер. Відповідно до чинного законодавства України, проживання окремо не звільняє сина чи доньку від обов?язку допомагати батькам, особливо якщо вони потребують підтримки. Враховуючи викладене, представник позивача просить задовольнити позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання дітей в повному обсязі.

Розглянувши справу, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши представника відповідача, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 12.12.2024 року Валківським районним судом Харківської області було видано судовий наказ №615/2223/24, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 03 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, 06.02.2025 року заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області у справі № 615/2291/24, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв`язку із навчанням в Липковатівському аграрному фаховому коледжу в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 19.12.2024 до закінчення навчального закладу, тобто до 30.06.2026.

Отже, позивач, який є платником аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частини його заробітку, та на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини його заробітку. Тобто загальний розмір аліментів на двох дітей становить половину доходів (заробітку) позивача.

Водночас, представник позивача просить зменшити розмір аліментів відносно дитини, що продовжує навчання з 1/4 до 1/3 частини заробітку, та на неповнолітню дитину з 1/4 до 1/3 частини заробітку. Таким чином, сума розміру аліментів на двох дітей буде становити більше половини доходів (заробітку) позивача.

Статтею 141 СК України передбачається, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Ч. 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Суду завжди необхідно враховувати, до яких наслідків призведе застосування того чи іншого способу захисту: чи призведе це до тієї кінцевої мети, яку прагне досягнути позивач, звертаючись до суду (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.10.2023 у справі № 446/1/22, провадження № 61-12893св22).

В свою чергу, в постановах Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі № 450/1686/17 та від 15 липня 2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Верховний Суд у постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 753/2187/17 роз`яснив, що як правило, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, про захист якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц).

При цьому, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходить з того, що звертаючи до суду із позовом про зміну розміру аліментів, позивач просить зменшити розмір аліментів на кожну дитину з 1/4 до 1/3 частини з усіх видів його заробітку, однак вказана вимога є не зменшенням розміру аліментів, а збільшення їх розміру.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленому у ст.13 ЦПК України, суд позбавлений права вийти за межі заявлених позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позову у відповідності до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 268, 273, 351-352, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання дітей відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду або через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

- відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 14.10.2025 року.

Суддя А.М. Левченко