Справа №333/5343/25
Провадження №2/333/3574/25
рішення

Іменем України

20 жовтня 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу №333/5343/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 17703,00 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що 21.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №100492329. 16.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №16072024. Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 року до договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №100492329 від 21.02.2022 року у розмірі 17703,00 гривень.Таким чином, на підставі зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, у останньої виникла заборгованість у загальному розмірі 17703,00 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Ухвалою суду від 26.06.2025 року відкрито провадження по справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

29.07.2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила суд відмовити в задоволенні вимог позивача і зазначила, що вона з позивачем не укладала жодних електронних договорів. Також позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що саме вона здійснила авторизацію на вказаному веб-сайті, власником якого є ТОВ «Мілоан» або позивач, а також те, що саме нею було подано заявку на даному веб-сайті, задля отримання грошових коштів і що вона дійсно мала змогу і була ознайомлена з усіма істотними умовами договору позики. Таким чином, позивачем не надано доказів, які б підвереджували, що саме відповідач була авторизована на веб-сайті, який належить ТОВ «Мілоан», не підтверджено, що відповідачем було подано заявку на отримання кредиту, а також не було підтверджено той факт, що відповідач була ознайомлена з усіма істотними умовами договору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, був повідомлений судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи. У позовній заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач, будучи повідомленою судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

21.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №100492329, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику фінансовий кредит у сумі 15000,00 грн, строком на 90 днів, з 21.02.2022 року по 22.05.2022 року (пільговий період складає 30 днів і завершується 23.03.2022 року, поточний період складає 60 днів і закінчується 22.05.2022 року), зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами за кожен день строку користування кредитом. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) U15402.

Згідно з п. 2.1 договору, за цим договором кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 . Також відповідно до п. 2.2.1 позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.п.1.5.1 1.5.3 договору, в один з термінів (дат) вказаних в п.1.4.

Відповідно до умов п.1.5.1 договору комісія за надання кредиту 0,00 грн.

На підставі п.п.1.5.2 і 1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 45,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 45000,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Відповідно до п. 6.1 договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток та інші засоби.

Згідно з платіжним дорученням № 40242662 від 21.02.2022 року убачається, що ТОВ «Мілоан» на картку НОМЕР_1 перераховано 15000,00 грн, призначення платежу кошти відповідно до договору № 100492329 (а.с.12).

Згідно з розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 має непогашену заборгованість за кредитним договором №100492329 від 21.02.2022 року станом на 16.07.2024 року в розмірі 17703,00 грн, з яких: 15000,00 грн тіло кредиту, 2703,00 грн проценти (а.с.14).

16.07.2024 року на підставі договору факторингу №16072024, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача (а.с.16-18).

Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 року до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17703,00 грн, з яких: 15000,00 грн тіло кредиту, 2703,00 грн проценти (а.с.19-20).

На підставі статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

За змістом ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України, статтею 36 ГПК України та статтею 79 КАС України.

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договорів, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Таким чином, кредитний договір, укладений у електронній формі та відповідачем не оспоренний, в установленому законом порядку недійсним не визнаний, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України підлягає до виконання.

Судом встановлено, що відповідач взятих на себе договірних зобов`язань належним чином не виконав, отримані кредитні кошти, відсотки за користування кредитом не сплатив, чим порушив умови укладеного кредитного договору. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 17703,00 гривень. Факт наявності наведеної вище заборгованості підтверджується матеріалами справи і не спростований відповідачем.

Щодо доводів відповідача про непроходження нею авторизації (ідентифікації) та непідписання договору, суд зазначає таке.

Відповідно до положень ст. 207 ЦК України, електронний документ прирівнюється до письмової форми правочину. Спеціальне законодавство у сфері електронної комерції (Закони України «Про електронну комерцію» та «;Про електронні документи та електронний документообіг») не заперечує юридичної сили електронних документів та договорів, укладених шляхом обміну електронними повідомленнями. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає можливість підписання електронного правочину, зокрема, електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовим ідентифікатором, як визначено ч. 1 ст. 3 цього ж Закону, є алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує особа, що приймає оферту, шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції.

Таким чином, використання відповідачем логіну та паролю для входу в особистий кабінет та/або введення одноразового ідентифікатора, надісланого на його контактний номер телефону, є належним способом ідентифікації та підписання електронного договору, що відповідає вимогам чинного законодавства. Відсутність окремого письмового договору на паперовому носії або власноручного підпису не спростовує факту укладення договору в електронній формі у встановлений законом спосіб.

Суд звертає увагу, що вказані договори підписані електронними підписами, використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за своїм правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису у визначених законом випадках, а електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через його електронну форму. Аналогічно, у цивільному праві діє загальна презумпція правомірності правочину, встановлена статтею 204 ЦК України, відповідно до якої правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або не визнана судом.

У контексті електронного правочину, вчинення дій з використанням особистого кабінету, логіну, паролю та/або одноразового ідентифікатора, наданого особі при реєстрації, створює презумпцію того, що ці дії вчинені саме цією особою. Якщо відповідач заперечує факт власного волевиявлення на укладення кредитного договору в електронній формі або стверджує, що електронний підпис був вчинений не ним, а іншою особою, тягар доведення цих обставин покладається саме на відповідача відповідно до статті 81 ЦПК України.

Таким чином, просте заперечення факту авторизації та підписання договору без надання належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність вад волевиявлення або вчинення електронного підпису іншою особою, не є достатньою підставою для спростування презумпції дійсності правочину та вчинення електронного підпису саме відповідачем. Відповідач не надав жодних доказів несанкціонованого доступу до його особистого кабінету, використання його персональних даних третіми особами чи будь-яких інших обставин, які б свідчили про відсутність його вільної волі на укладення договору або фальсифікацію електронного підпису.

Доказів того, що його персональні дані (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитних договорів, останнім суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність укладених договорів.

Факт укладення електронного договору підтверджується не повідомленнями про вхід, а самим електронним договором, підписаним електронним підписом із одноразовим ідентифікатором, що передбачено ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Надання копії електронного договору, підписаного таким ідентифікатором, є достатнім доказом прийняття оферти відповідачем.

Щодо доводів відповідача про відсутність доказів надання (перерахування) йому кредитних коштів, суд зазначає таке.

Первісний кредитор ТОВ «Мілоан» є фінансовою, а не банківською установою. Надане позивачем платіжне доручення містить інформацію про перерахування коштів на банківську картку визначену відповідачем в договорі кредиту, що у сукупності з іншими доказами, такими як укладений кредитний договір та розрахунок заборгованості, належним чином підтверджує факт надання кредитних коштів відповідачу.

Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів, мав можливість представити суду по такому рахунку виписку. Між тим, правом надання таких доказів відповідач також не скористався.

Отже, доводи відповідача про недоведеність укладення кредитного договору та перерахування коштів є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги позивача з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 17703,00 гривня з відповідача є обґрунтованими, доведені матеріалами справі та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 3028,00 грн. (а.с.37), який в силу ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207, 512, 514, 526, 530, 610, 612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код , юридична адреса: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.30, реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитним договором №100492329 від 21.02.2022 року у розмірі 17703 (сімнадцять тисяч сімсот три) гривні 00 копійок, з яких: 15000,00 грн тіло кредиту, 2703,00 грн проценти.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код , юридична адреса: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.30, реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») витрати на оплату судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 20 жовтня 2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя С.С. Тучков