ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/4864/23

провадження № 22-ц/4809/27/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С. І., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області (суддя Гершкул І. М.) від 13.02.2024,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

16.06.2023 Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до Кіровського районного суду м. Кіровограда із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а. с. 1-36).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, шляхом підписання заяви від № б/н 19.10.2020. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі, що також підтверджується копією Паспорта споживчого кредиту. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який надалі було збільшено до 35 000,00 грн та видано кредитну картку. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Відповідач зобов`язався у строки здійснювати погашення заборгованості, проте у зв`язку з порушенням зобов`язання, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 13.03.2023 виникла заборгованість у розмірі 41 579,05 грн, яку позивач просив стягнути.

28.07.2023 ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда матеріали цивільної справи № 404/4864/23 передано на розгляд до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за підсудністю (а. с. 40).

2. Короткий зміст рішення суду

13.02.2024 рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області у задоволенні позов АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено (а. с. 86-89).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПиватБанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , суд виснував, що відповідач не був ініціатором переказу коштів 26.03.2022 з його кредитного рахунку на загальну суму 34743,93 грн (неналежний переказ), а тому він не зобов`язаний повертати цей кредит та сплачувати проценти за користування ним, адже позивач не довів належними та допустимими доказами вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли неправомірному доступу третіх осіб до його акаунта в «Приват24». Натомість відповідач, виявивши перекази зі своєї картки, повідомив позивача та правоохоронні органи про вчинення кримінального правопорушення, досудове розслідування триває, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення не встановлена.

3. Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

09.03.2024 АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» звернулось до Кропивницького апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13.02.2024, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи, не погоджуючись зі спірним рішенням, просить скасувати рішенням суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а. с. 96 - 102).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що 26.03.2022 з картки відповідача було здійснено перекази на картки клієнтів іншого банку (не встановлено за значним спливом терміну часу) на суму 29 000,00 грн, здійснено розрахунки у мережі інтернет на загальну суму 4 564,18 грн. Зазначені операції виконані коректно, через ПК «Приват24» клієнта з введенням усіх необхідних даних та паролів необхідних для успішного входу у «Приват24» та проведення транзакцій. Перекази та розрахунки по картці стали можливими, оскільки 26.03.2022 відповідач отримав повідомлення на свій телефон з посиланням для начебто отримання «компенсація від держави 6 500,00 грн» (фішингове посилання), перейшов за цим посиланням, в наслідок чого відбулася компрометація самим клієнтом доступу в «Приват24». Логін, пароль в «Приват24», а також фінансовий номер телефона клієнта не змінювалися. Таким чином, відповідач своїми діями сприяв втраті та незаконному використанню третіми особами інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції.

4. Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Відповідач ОСОБА_1 у відзив на апеляційну скаргу, просить вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що 26.03.2022 відносно нього були вчинені шахрайські дії невстановленими особами, внаслідок яких шахраї незаконно заволоділи грошовими коштами, про що того ж дня Банк було повідомлено на телефон гарячої лінії з метою блокування карткового рахунку, що виявилося неможливим, через збій системи. 27.03.2022 він повторно зателефонувавши до Банку й подав заявку, яку було прийнято. 28.03.2022 відповідач подав заяву до ГУНП в Кіровоградській області про вчинення шахрайських дій та звернувся у відділення Банку. З урахуванням зазначено, вважає, що він вчасно повідомив Банк про здійснення шахрайських операцій, а відтак ризик збитків від здійснення цих операцій несе банк.

5. Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Оскільки ціна позову у даній справі (41 579,05 грн) не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а справа не належить до виключень, передбачених п. 2 ч. 6 ст. 19 та ч. 4 ст. 274 ЦПК України, розгляд вказаної справи здійснюється судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, справа переглядається судом апеляційної інстанції за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 4, ч. 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова в такому випадку не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

6. Встановлені судом першої інстанції обставини:

19.10.2020 між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір шляхом оформлення заяви клієнта про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. На підставі цього договору о АТ КБ «ПриватБанк» відкрив ОСОБА_1 рахунок і випустили платіжну картку з встановленим кредитним лімітом, а також здійснював його обслуговування. За умовами договору ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати погашення кредитної заборгованості. Крім цього, заява містить вказівку, що ОСОБА_1 ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які разом із підписаною заявою складають договір про надання банківських послуг (а. с. 12 - 25).

Розрахунок заборгованості проведений АТ КБ «ПриватБанк» станом на 13.03.2023 свідчить, що загальна сума заборгованості 41 579,05 грн, яка складається із заборгованості: за кредитом - 34 469,57 грн, за відсотками - 7 109,48 грн (а. с. 6 - 7).

АТ КБ «ПриватБанк» змінював для ОСОБА_1 кредитний ліміт, а також видав платіжну картку, яка відкрита 19.10.2020 з терміном дії до 04/2024 року (а. с. 10-11).

26.03.2022 з рахунку відповідача були здійснені перекази кредитних коштів на суми: 30 159,99 грн, 520 грн, 4 064,18 грн, що призвело до утворення заборгованості, що підтверджується випискою за договором за період 19.10.2020 - 18.03.2023 (а. с. 8 - 9).

ОСОБА_1 звернувся до поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення, а тому 29.03.2022 до ЄРДР внесено кримінальне провадження №0000769 за ч. 2 ст. 190 КК України, що підтверджується листами Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 07.11.2022 та Кропивницької окружної прокуратури (а. с. 60 - 61).

Згідно з листом Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області №1118/111-24 від 24.01.2024 29.03.2022 слідчим СВ Кропивницького РУП внесено відомості до ЄРДР №0000769 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. 16.11.2022 на адресу слідчого було надійшла ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда щодо проведення тимчасового доступу до речей і документів по банківському рахунку ОСОБА_1 . У витягу з ЄРДР вказано: 28.03.2022 до ЧЧ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшла письмова заява ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невідома особа, шахрайським шляхом, незаконно заволоділа грошовими коштами з банківського рахунку ОСОБА_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 в сумі 35 000 грн, завдавши матеріального збитки на вказану суму (а. с. 81).

7. Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до частин 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції зазначеним нормам закону відповідає, а тому вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

8. Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2024 у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України).

Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» на підставі анкети-заяви № б/н від 19.10.2020 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» та користувачем послуг банку, зокрема має кредитним лімітом, встановленим на його рахунку.

Таким чином, правовідносини сторін у справі регулюються, зокрема, нормами Главами 71, ЦК України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ;

електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ;

користувач платіжної системи - юридична або фізична особа, якій надається послуга платіжної системи щодо виконання переказу коштів учасником платіжної системи;

переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою […] Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її с писання з рахунка неналежного платник а та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі;

платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів . Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів;

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Пунктами 14.12, 14.16 Закону № 2346-ІІІ передбачено, що користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705 (далі - Положення № 705) (чинне на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Згідно з пунктом 7 розділу VI Положення № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян» (пункт 10 розділу VI Положення № 705).

У постанові Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 686/17744/21 вказано, що встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про втрату фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначені того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 754/15020/15-ц зроблено висновок: «…користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція була висловлена Верховним Судом України і у постанові від 13 травня 2015 року в справі № 6-71цс15».

У постановах Верховного Суду: від 03.07.2019 у справі № 537/3312/16, від 24.07.2019 у справі № 753/16954/16-ц, від 01.07.2020 у справі № 712/9107/18, від 21.04.2021 у справі № 751/6050/18, від 07.07.2021 у справі № 370/476/16, від 17.12.2021 у справі № 263/3704/19 від 13.06.2022 у справі № 587/586/21, від 24.01.2024 у справі № 758/14517/18 викладені правові висновки про те, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на принципі змагальності сторін відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 81 ЦПК України).

Суд першої інстанції встановив, що визнається сторонами у справі, що 26.03.2022 з різних мобільних пристроїв відбулася компроментація доступу до акаунту ОСОБА_1 в інтернет-банкінгу «Приват24», що забепечило безперешкодне ініціювання неналежним платником платежів з використанням кредитних коштів у межах встановленого на рахунку відповідача кредитного ліміту на суму 35743,93 грн (а. с. 8, 59 - 61, 70).

26.03.2022 та 27.03.2022 ОСОБА_1 повідомив про факт міскодингу АТ КБ «Приватбанк», тобто виконав свій обов`язок, передбачений пунктами 5, 6 розділу VI Положення № 705.

28.03.2022 ОСОБА_1 подав заяву до ГУНП в Кіровоградській області про вчинення шахрайських дій та звернувся безпосередньо у відділення Банку у зв`язку із чим відомості про це внесено до ЄРДР та розпочате досудове розслідування, яке на час розгляду цієї справи не завершено.

У запереченнях на відзив ОСОБА_1 на позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» зазначає про таке:

«з IP адреси: НОМЕР_2 належить інтернет-провайдеру «UKRTELNET - ADSL», Kropyvnytskyi - характерний для даного клієнта;

з IP адреси: НОМЕР_3 належить інтернет-провайдеру «KYIVSTAR», Ukraine - не характерний для даного клієнта;

26.03.2022 до Приват24 клієнта встановлено входи з різних пристроїв SM-J510H/SAMSUNG та IPHONE 6.2.

За даним фактом клієнту причинено збитки».

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з безпідставністю твердження позивача про те, що саме відповідач допустив дії з компрометації доступу до свого облікового запису в «Привт24» так, як ці твердження не підкріплені доказами.

Вбачається, що отримавши повідомлення ОСОБА_1 про міскодинг позивач не виконав належним чином свій обов`язок повідомлення користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу, та не повідомив користувача в письмовій формі про результати розгляду у встановлений строк (пункт 10 розділу VI Положення № 705). Такий висновок суду ґрунтується на тому, що позивач не надав до суду доказів виконання ним такого свого обов`язку. Ба більше, позивач у своїх письмових поясненнях (Заперечення, а. с. 70 - 71) вказав, що за спливом часу він не має змоги встановити одержувачів цих переказів та інших деталей, а це означає, що вчасно перевірка банком проведена не була.

Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції та не спростував заперечень відповідача проти позову, викладених у відзиві, тоді як у вказаній категорії справ тягар надання таких доказів покладено саме на банк.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд поверхнево розглянув вказану справу, всебічно не з`ясував фактичних обставин, від встановлення яких залежить правильне вирішення спору по суті.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанцій про відсутність підстав вважати, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв наданню неправомірного доступу третім особам до його облікового запису в «Приват24», а сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для входу в систему та ініціювання від імені клієнта платіжних операцій, про що стверджує позивач без надання відповідних доказів, достовірно не підтверджувати ту обставину, що платежі виконано належним платником, або що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню інформації про його логін та пароль.

За відсутності належних та допустимих доказів виконання банком припису пункту 9 розділу VI Положення № 705 в частині фіксації дати, часу та хвилини повідомлення відповідачем про міскодинг, а також беручи до уваги зміст пункту 11 розділу VI Положення № 705, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи банку про те, що саме відповідач відповідальний за несанкціоноване зняття коштів з його рахунку через несвоєчасне повідомлення по шахрайство.

Висновки місцевого суду не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 370/476/16-ц, від 18.01.2023 у справі № 686/17444/21, від 10.07.2019 у справі № 522/22780/15-ц, від 07.12.2020 у справі № 182/5175/16-ц.

Встановивши, що заборгованість, яку просить стягнути з відповідача банк, утворилася внаслідок виконання банком неналежних платежів, внаслідок яких з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач не відповідальнийй за ці платежі та не має зобов`язання перед банком з повернення цих коштів та сплати процентів за користування ними.

9. Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргументи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

10. Про судові витрати

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до п.п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки суд апеляційної інстанції відхиляє вимоги апеляційної скарги позивача, а рішення суду першої інстанції про задоволення позову залишає без змін, то понесені позивачем витрати по сплаті судового збору з подання апеляційної скарги в сумі, а також будь-які інші судові витрати пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції покладаються на нього без компенсації.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Вимоги апеляційної скарги Акціонерного товариство комерційний банк «ПриватБанк»залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13.02.2022 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. І. Чельник