Справа № 301/1624/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М., за участі представника позивача адвоката Світлик О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 62 роки помер його батько, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина на все його майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно виписки з погосподарської книги №32 села Ільниця за 2001-2005 роки головою дворогосподарства, забудовником та власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , являвся ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя спадкодавець ОСОБА_3 розпорядження щодо свого майна не залишав, що стверджується інформаційним листом Іршавської міської ради Закарпатської області № 01 -60/1745 від 20.06. 2025 року.

Згідно довідки Іршавської міської ради №04.4-18/435 від 02.06. 2025 року, на день смерті ОСОБА_3 , який до дня смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , в будинку на день його смерті були зареєстровані і проживали:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

Син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

Син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Однак, син спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки Іршавської міської ради №04.4-18/434 від 02.06. 2025 року на момент смерті ОСОБА_8 , який до дня смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 , був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , в будинку на день його смерті були зареєстровані і проживали:

мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , брат - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жінка брата - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , племінниця - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Інших спадкоємців, які б могли прийняти спадщину відсутні.

Також, заявник стверджує, що його мати ОСОБА_2 , відмовляється від прийняття спадщини за померлим чоловіком на його користь.

Однак, при зверненні до приватного нотаріуса у оформленні спадщини на житловий будинок позивачу було відмовлено, в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів так як єдиним документом на даний житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 є технічний паспорт, крім того існують розбіжності в написанні імені та по батькові в свідоцтві про народження позивача, оскільки у відомостях про батька зроблений запис ОСОБА_11 , що зроблено в наслідок перекладу з угорської мови відповідними посадовими особами, такий самий запис зроблено і в свідоцтві про народження покійного брата позивача ОСОБА_8 , що є перешкодою у встановленні родинного зв`язку між позивачем та батьком, зв`язку з чим, ОСОБА_1 не має можливості як спадкоємець за законом оформити у встановленому законом порядку право власності на спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Крім цього, у свідоцтві про одруження батьків, також допущено помилку, та вказано батька як ОСОБА_11 .

Інших спадкоємців немає, тобто інших осіб, які б претендували на спадкове майно після смерті спадкодавця, в тому числі, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні - не має.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, натомість його представник адвокат Світлик О.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, а справу просила розглянути без участі позивача ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена своєчасно і належним чином. Натомість, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, позов визнала. Відзиву чи заперечень проти позову, відповідачем надано не було.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_12 ,всебічно та в повному обсязі дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.

Судом під час судового засідання було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 62 роки помер його батько, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 .(копія свідоцтва а.с. 20).

Згідно довідки Іршавської міської ради №04.4-18/435 від 02.06. 2025 року, на день смерті ОСОБА_3 , який до дня смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , в будинку на день його смерті були зареєстровані і проживали:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

Син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

Син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Однак, син спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки Іршавської міської ради №04.4-18/434 від 02.06. 2025 року на момент смерті ОСОБА_8 , який до дня смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 , був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , в будинку на день його смерті були зареєстровані і проживали:

мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , брат - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жінка брата - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , племінниця - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , залишилось спадкове майно, що складається житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно виписки з погосподарської книги №32 села Ільниця за 2001-2005 роки головою дворогосподарства, забудовником та власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , являвся ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя спадкодавець ОСОБА_3 розпорядження щодо свого майна не залишав, що стверджується інформаційним листом Іршавської міської ради Закарпатської області № 01 -60/1745 від 20.06. 2025 року.

На підставі вищенаведених доказів, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 на момент смерті на праві приватної власності належало спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Єдиними спадкоємцями даного майна є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , відповідач, згідно наданих нею письмових заяв відмовляється від прияняття спадщини.

Отже, судом встановлено, що факт оспорювання права власності на майно з боку інших осіб відсутній, однак перепоною в оформленні спадщини є відсутність правовстановлюючих документів на спадковий будинок.

Також, із долучених до позовної заяви документів судом вбачається, що у свідоцтві про народження позивача, серії НОМЕР_3 у графі «батько» записано ОСОБА_11 . У свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4 батька позивача записано ОСОБА_3 . У свідоцтві про одруження серії НОМЕР_5 вказано, що 25.01.2025 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , однак згідно паспорту громадянки україни серії НОМЕР_6 така вказана як ОСОБА_2 .

Вищевказані розбіжності в написанні імені та по батькові є також перепоною в оформленні спадщини в нотаріуса.

В зв`язку з цим, ОСОБА_1 не має можливості як спадкоємець за законом оформити у встановленому законом порядку право власності на спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.95 м. Київ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого акту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Однією з позовних вимог позивача є встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин .

Метою встановлення вищевказаного факту є усунення розбіжностей у документах, що підтверджують родинний зв`язок позивача та спадкодавця.

На підставі чого, суд прийшов до висновку, що вимогу позивача про встановлення факту родинних відносин слід задовольнити.

Отже, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідност. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно дост. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також, суд бере до уваги те, що відповідачем, жодних заперечень до суду, проти задоволення позову чи письмових доказів, які б спростовували доводи позивача надано не було.

Зважаючи на те, що надані позивачем докази є належними і допустимими, оскільки такі містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, при цьому, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, тому на переконання суду позовні вимоги викладені в даній позовній заяві підлягають до задоволення в повному обсязі.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Керуючись ст. ст.4, 12, 19, 83, 175, 177, 184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.16, 392, 1216, 1220, 1223, 1268 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканць АДРЕСА_1 є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - перебували у шлюбних відносинах.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в цілому.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.10.2025 року.

Суддя: І.А.Даруда