ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 336/1617/23

провадження № 61-4494св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство«Мотор Січ»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Луньовим Сергієм Миколайовичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2024 року у складі судді Савеленко О. А. та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 березня 2025 року, у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Кочеткової І. В., Полякова О. З.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства (далі - АТ) «Мотор Січ» про визнання протиправним наказу, стягнення середнього заробітку та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що він був прийнятий на роботу до АТ «Мотор Січ» з 16 грудня 2020 року на посаду спеціаліста ДЕБ на підставі наказу від 15 грудня 2020 року № 767.

Впродовж січня-листопада 2022 року йому постійно нараховувалась та виплачувалась доплата службовцям за ІТ (код 0351) у відповідних розмірах за відпрацьований час. У грудні 2022 року та у січні 2023 року нарахування та виплати йому вказаної доплати за відпрацьований час не було здійснено. Адміністрацією АТ «Мотор Січ» про зміни систем та розмірів оплати праці за два місяці перед фактичним припиненням у грудні 2022 року нарахування та виплати відповідної доплати у порядку, визначеному статтями 32 та 103 КЗпП України, не повідомлялося.

30 січня 2023 року він звернувся до адміністрації АТ «Мотор Січ» з письмовою заявою про звільнення із займаної посади за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору (частина третя статті 38 КЗпП України). Проте, відповідно до наказу АТ «Мотор Січ» від 30 січня 2023 року № 197 його було звільнено з посади спеціаліста ДЕБ за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України без конкретизації підстави звільнення, про що внесений відповідний запис до трудової книжки. Вихідна допомога при його звільненні із займаної посади адміністрацією АТ «Мотор Січ» не нараховувалась та не виплачувалась.

Позивач вважав, що вказаними діями відповідача були порушенні його трудові права, які полягають у невиплаті доплати службовця ІТ, невиплаті вихідної допомоги при звільненні, несвоєчасному здійсненні повного розрахунку при звільненні.

Крім того, йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в душевних переживаннях внаслідок протиправної поведінки відповідача, через що у нього виникли труднощі на належному рівні утримувати себе та свою родину (дружину, сина та двох дочок) у важкий час та після втрати роботи під час військової агресії росії проти України. Через нестачу коштів у його родині постійно виникали побутові конфлікти, неповнолітні діти не були в достатній мірі забезпечені в утриманні та дозвіллі, постійно були обмежені у повсякденних витратах. Крім того, для захисту своїх порушених прав він був змушений неодноразово витрачати значний час на підготовку заяв (вимог) до відповідача із вимогами провести повний розрахунок при звільненні, внести зміни до записів у трудовій книжці, витрачати свій вільний час для додаткового звернення за консультаціями та професійною правничою допомогою у адвоката та інших фахівців у галузі права. Моральну шкоду оцінював у 15 000 грн.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати незаконним наказ про його звільнення від 30 січня 2023 року № 197 та зобов`язати АТ «Мотор Січ» видати наказ про внесення змін до цього наказу на підставі зазначеній у заяві від 30 січня 2023 року за частиною третьою статті 38 КЗпП України з 30 січня 2023 року;

- зобов`язати АТ «Мотор Січ» внести зміни записів до його трудової книжки у частині звільнення з посади спеціаліста ДЕБ за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України з 30 січня 2023 року та повернути трудову книжку;

- зобов`язати АТ «Мотор Січ» нарахувати та виплатити йому доплату службовцям за ІТ (код 0351) за відпрацьований час у грудні 2022 року та у січні 2023 року;

- зобов`язати АТ «Мотор Січ» нарахувати та виплатити йому вихідну допомогу при звільненні у розмірі тримісячного середнього заробітку;

- стягнути з АТ «Мотор Січ» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців;

- стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 15 000 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 04 березня 2025 року, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Мотор Січ» відмовлено.

Судові рішення мотивовано тим, що позивачу не були нараховані та не виплачувалися відповідні доплати, оскільки вони не є обов`язковими, а саме за грудень 2022 року, січень 2023 року, коли ОСОБА_1 не виконував безпосередньо роботу та перебував на лікарняному, що підтверджується обліком робочого часу, згідно з яким він не відпрацював у грудні 2022 року 5 днів, у січні 2023 року 18 днів. Враховуючи, що нарахування такої доплати є правом відповідача, а не його обов`язком, то підстави для задоволення позовних вимог щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати службовцям за ІТ (код 0351) за відпрацьований час у грудні 2022 року та у січні 2023 року відсутні.

Позовні вимоги щодо визнання незаконним наказу про звільнення та зобов`язання АТ «Мотор Січ» видати наказ про внесення змін до наказу про звільнення з посади згідно із частиною третьою статті 38 КЗпП України з 30 січня 2023 року, а також щодо зобов`язання внести зміни до записів у трудовій книжці не були доведені позивачем, а саме порушення роботодавцем виконання законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору.

Крім того, відсутні підстави щодо стягнення з АТ «Мотор Січ» на користь позивача вихідної допомоги, оскільки трудовим законодавством (статті 44 КЗпП України) визначений чіткий перелік підстав, за яких виплачується вихідна допомога при звільненні. Оскільки під час розгляду справи факт порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, вчинення мобінгу (цькування) стосовно ОСОБА_1 не підтвердився, вимога про нарахування та стягнення вихідної допомоги задоволенню не підлягає. З цих саме підстав позивачем не доведено завдання моральної шкоди.

Суди послалися на відповідну судову практику Верховного Суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2025 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Луньов С. М., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2024 року

та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 березня 2025 року скасувати

та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнитийого позовні вимоги.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували, що АТ «Мотор Січ» незаконно самостійно змінив підстави звільнення, тому що заяву про звільнення ОСОБА_1 писав відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України, через порушення з боку роботодавця щодо умов оплати праці.

Зазначає, що саме через зміну підстави звільнення та незазначення частини третьої статті 38 КЗпП України, як підстави для його звільнення, роботодавець ухилився від виплати йому вихідної допомоги.

Також не було враховано, що роботодавцем порушено положення статей 32, 103 КЗпП України в частині обов`язку доведення до відома працівника інформації про зміну істотних умов праці, а саме розміру оплати.

Суди не звернули увагу на те, що надбавка за ІТ (код 0351) нараховувалася та виплачувалася іншим працівникам, у той час як йому у грудні 2022 року та січні 2023 року - не була нарахована. Вважає, що нездійснення відповідної виплати можливо тільки у разі невиконання показників роботи чи виробничих результатів, але він такі виконав та роботодавець не повідомляв його про якісь порушення.

Через помилковість висновків у частині зміни наказу, стягнення недоплаченої частини заробітної плати з роботодавця, судами попередніх інстанцій неправильно вирішено й решту позовних вимог, а саме про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення та компенсації йому морально шкоди.

Зазначив, що суди не врахували судову практику Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2025 року АТ «Мотор Січ» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує про те, що викладені в ній доводи є необґрунтованими та не спростовують правильності висновків судів першої та апеляційної інстанцій, які повно та всебічно дослідили обставини справи, ухвалили, законні та обґрунтовані судові рішення, які просить залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 41-43 постанови від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц (провадження № 14-184цс20), у пунктах 20-22 постанови від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (провадження № 14-31цс22), колегія суддів залишає без розгляду подану у серпні 2025 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Луньовим С. М., відповідь на відзив, оскільки такий процесуальний документ не передбачений нормами ЦПК України, а по суті є штучним поданням доповнень до касаційної скарги поза межами визначеного процесуального строку.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2025 року, після усунення недоліків касаційної скарги, відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

26 травня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Наказом АТ «Мотор Січ» від 15 грудня 2020 року № 767 про прийняття на роботу ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 16 грудня 2020 року на посаду спеціаліста підрозділу ДЕБ.

30 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до начальника підрозділу УК Зінченко А. В. із заявою про звільнення, у якій просив звільнити його із заводу на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України 30 січня 2023 року у зв`язку з порушенням статті 2-2 КЗпП України, а саме, безпідставне позбавлення працівника частини виплат (премій, бонусів та інших заохочень), а саме зняття доплати службовцям та ІТР (код 351) за грудень 2022 року.

Згідно з наказом АТ «Мотор Січ» від 30 січня 2023 року № 197 про припинення трудового договору ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням, про що зазначено у трудовій книжці ОСОБА_1 , підстава звільнення - стаття 38 КЗпП України.

Згідно з розрахунковим листком від 04 січня 2023 року ОСОБА_1 , за грудень 2022 року останньому було нараховано за 18 робочих днів: погодинна оплата, виплата індексації; персональна надбавка; залишок невиплаченої зарплатні.

Згідно розрахункових листів за вересень 2022 року, жовтень 2022 року ОСОБА_1 окрім іншого, також було нараховано доплату службовцям та ІТ.

Наказом АТ «Мотор Січ» від 29 липня 2011 року № 325 введено у дію з 01 серпня 2011 року Положення «Про стимуляцію праці керівників, спеціалістів та технічних службовців за основні результати праці».

Положенням «Про стимуляцію праці керівників, спеціалістів та технічних службовців за основні результати праці» визначено право керівників підрозділів за погодженням з профспілковим комітетом встановлювати працівникам за результатами їх праці доплати. Розмір доплати встановлюється індивідуально, але не більше місячного окладу. Доплати не є стабільними та гарантованими, вони можуть бути зменшені або не виплачуватись при невиконанні показників роботи підрозділу. Умовою для виплат є виконання встановлених змінних завдань та відсутність зауважень щодо якості та трудовій дисципліні.

Наказами АТ «Мотор Січ» від 23 лютого 2022 року № 53, від 25 березня 2022 року № 87, від 22 квітня 2022 року № 110, від 26 травня 2022 року № 134, від 22 червня 2022 року № 155, від 22 липня 2022 року № 179, від 23 лютого 2022 року № 211, від 22 вересня 2022 року № 238, від 25 жовтня 2022 року № 298, від 22 листопада 2022 року № 340, від 28 грудня 2022 року № 383, від 30 січня 2023 року № 35 наказано керівникам підрозділів за погодженням з просфілковим органом встановити робітникам доплати, враховуючи результати праці та відпрацьований час.

Колективним договором АТ «Мотор Січ» визначено право керівників підрозділів на встановлення доплат працівникам за результатами праці (пункт 3.6).

Рішенням адміністрації та профспілкового комітету ПАТ «Мотор Січ» від 25 січня 2021 року продовжено дію колективного договору.

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 у грудні 2022 року йому не нараховано доплату службовцям та спеціалістам за виконання особливих завдань.

Відповідно до обліку робочого часу, ОСОБА_1 не відпрацював у грудні 2022 року 5 днів, у січні 2023 року 18 днів робочих днів.

27 грудня 2022 року ОСОБА_1 направлено для стаціонарного обстеження через сімейного лікаря з діагнозом гіпертонічна хвороба.

Згідно з листками непрацездатності ОСОБА_1 перебував на лікарняному у наступні періоди: № 6824783-1 (27 грудня 2022 року), № 6836394-1 (28 грудня 2022року - 03 січня 2023 року), № 6985200-1 (04 січня 2023 року - 06 січня 2023 року), 6072314-1 (09 січня 2023 року - 18 січня 2023 року), № 6208505-1 (19 січня 2023 року), № 6347060-1 (20 січня 2023 року - 24 січня 2023 року), № 6414473-1 (25 січня 2023 року - 27 січня 2023 року).

Відповідно до наданого представником позивача розрахунку, ОСОБА_1 у грудні 2022 року та січні 2023 року підлягає нарахуванню та виплаті доплата службовцям за ІТ (код 0351) у сумі 25 954 грн, з яких 24 588 грн - за грудень 2022 року, 1 366 грн - за січень 2023 року. Вихідна допомога при звільненні становить 111 740,64 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 206 550,90 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник вказує неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного

у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 754/1936/16-ц, від 13 лютого 2023 року у справі № 335/6034/21, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Луньова С. М., задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України).

Частиною першою та третьою статті 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.

У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (частина перша статті 117 КЗпП України).

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що він не довів порушення роботодавцем, умов оплати праці, як за заявлений період, так і при звільненні, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги про те, що АТ «Мотор Січ» незаконно недоплатило ОСОБА_1 певні доплати до заробітної плати у грудні 2022 року та січні 2023 року, є безпідставними, оскільки ним не було доведено, що такі є обов`язковими та встановлені колективним чи трудовим договором, або іншим нормативним чи внутрішнім актом відповідача.

Суди попередніх інстанцій правильно послалися на те, щонаказом АТ «Мотор Січ» від 29 липня 2011 року № 325 введено у дію з 01 серпня 2011 року Положення «Про стимуляцію праці керівників, спеціалістів та технічних службовців за основні результати праці» .

Положенням «Про стимуляцію праці керівників, спеціалістів та технічних службовців за основні результати праці» визначено право керівників підрозділів за погодженням з профспілковим комітетом встановлювати працівникам за результатами їх праці доплати. Розмір доплати встановлюється індивідуально, але не більше місячного окладу. Доплати не є стабільними та гарантованими, вони можуть бути зменшені або не виплачуватись при невиконанні показників роботи підрозділу. Умовою для виплат є виконання встановлених змінних завдань та відсутність зауважень щодо якості та трудовій дисципліні.

Колективним договором АТ «Мотор Січ» визначено право керівників підрозділів на встановлення доплат працівникам за результатами праці (пункт 3.6).

Враховуючи наведені встановлені обставини справи, вказані позивачем доплати не були постійними та обов`язковими, а їх встановлення є правом та рішенням керівництва, які встановлюються індивідуально з урахуванням результатів праці.

Доводи заявника про те, що АТ «Мотор Січ» незаконно самостійно змінив підстави звільнення, тому що заяву про звільнення ОСОБА_1 писав саме відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України, через порушення з боку роботодавця щодо умов оплати праці, не беруться Верховним Судом до уваги та їм не надається правова оцінка, оскільки такі порушення могли б бути підставою для визнання звільнення працівника незаконним та поновлення його на роботі, у той час як такі позовні вимоги у цій справі не заявлялися.

Під час судового розгляду судами не було встановлено, що роботодавець (АТ «Мотор Січ») не виконував законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно ОСОБА_1 або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили. Тому, у судів не було підстав для визнання незаконним наказу про звільнення від 30 січня 2023 року № 197 та зобов`язання видати наказ про внесення змін до цього наказу про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України.

Суд апеляційної інстанції правильно вказав, що, не дивлячись на те, що роботодавець усупереч заяви відповідача про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України, звільнив його за інших підстав, позовні вимоги в частині визнання наказу про звільнення та внесення змін до трудової книжки задоволені не можуть бути, оскільки, позивач не просить поновити його на роботі, а навпаки зазначає, що він офіційно працевлаштований у іншого роботодавця, а вимоги про внесення змін в трудову книжку з зазначенням підстав звільнення - частину третьої статті 38 КЗпП України є недоведеними і спростовуються наданими у справі доказами.

При цьому, відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Посилання касаційної скарги на судові рішення Верховного Суду є безпідставними, так як у них наявні інші фактичні обставини, ніж установлені в цій справі.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі заявника доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Луньовим Сергієм Миколайовичем, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. Ю. Гулейков Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець