Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1558/25
Провадження № 2/935/503/25
РІШЕННЯ

Іменем України

15 жовтня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О. за участю секретаря - Криворучко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Коростишівського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в обґрунтування якої вказано, що 02.04.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 7751968 про надання споживчого кредиту за власного волевиявлення відповідача, з повним розумінням умов кредитування в особистому кабінеті на офіційному вебсайті товариства. Згідно умов договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки у розмірі 24 000,00 грн. Проте відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 27.11.2024 між ТОВ Діджи Фінанс» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 27.11/24-Ф, відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача.в розмірі 99 360,00 грн., з яких: 24 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 63360,00 грн заборгованість за відсотками, 12 000,00 грн заборгованість за пенею. Також просить стягнути судові витрати, а саме судовий збір та витрати на правничу професійну допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

Представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в позовній заяві просить првести розгляд српави без участі їхнього представника.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в підготовчому судовому засідання позовні вимоги визнала частково, а саме заборгованість за тілом кредиту, щодо стягнення заборгованості за відсотками та пенею заперечила, та просила в цій частині позовних вимог відмовити.

Суд, дослідив матеріали справи на засадах змагальності та в межах позовних вимог та дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» уклали договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого товариство надав споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язався отримати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до п. 1.3 договору сума кредиту складає 24 000,00 грн, строк кредиту 360 дні (п.1.4 договору), в в п. 1.5.1 договору зазначено, що стандартна процентна ставка становить 2,20 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору.

Згідно з п. 2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А 5486 від 02.04.2024.

В листі ТОВ «Пейтек» від 19.05.2025 за № 6 зазначено, що 02.04.2024 було успішно перераховано кошти на суму 24 000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Як вбачається з Договору факторингу № 27.11/24-Ф від 27.11.2024 укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Авентус Україна», згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно з витягом з додатку № 1 до договору факторингу № 27.11/24-Ф від 27.11.2024 залишок боргу на момент відступлення права вимоги ОСОБА_1 становив 99360,00 грн за кредитним договором № 7751968.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7751968 від 02.04.2024 позичальник ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 99360,00 грн., з яких: тіло кредиту 24000,00 грн., по відсоткам 63360,00 грн., пеня 12 000,00 грн.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію`визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію`передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Стаття 652 ЦК Українидає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першоїстатті 638 ЦК Українидоговір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно статті 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першоюстатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що відповідає положеннямстатті 1055 ЦК України.

Згідно статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Згідно зістаттею 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до частини першоїстатті 1078 ЦК Українипредметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з вимогами ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Авентус Україна», як первісний кредитор, свої зобов`язання за кредитним договором від 02.04.2024 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 24 000 грн. на її банківську картку, відповідно до визначених умов договору. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів та інших платежів за користування кредитом не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Згідно з наданим позивачем розрахунком загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №7751968 від 02.04.2024 року складає 99360,00 грн., з яких: тіло кредиту 24000,00 грн., по відсоткам 63360,00 грн., пеня 12 000,00 грн. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме заборгованість за тілом кредиту, заперечила щодо нарахування відсотків, однак будь яких доказів на спростування заборгованості за відсотками відповідач не надала, як і не долучено власного розрахунку заборгованості. Таким чином, вбачається, що відповідач кредитні кошти отримала (що нею не заперечується) підписала кредитний договір, тобто погодилась з усіма істотними умовами договору, зокрема щодо сплати відсотків в розмірі 2,20 %, і зобов`язалсь сплачувати вказаний відсоток.

Поряд із цим, відповідно до п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час.

Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати неустойку в розмірі 1200,00 грн., від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для стягнення такої неустойки.

Таким чином, ТОВ «Авентус України» свої зобов`язання за кредитним договором № 7751968 від 02.04.2024 року виконало в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитута сплати процентів за користування кредитними коштами не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка відповідачем не спростована доказами. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 87360,00 грн., яка складається з: 24 000 грн. основного боргу, 63360,00 грн. проценти по кредиту, тому позов підлягає задоволенню в цій частині, а щодо стягнення відсотків в розмірі 1200,00 грн відмовити.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, в тому числі й щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

До матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025, додаткову угоду №7751968 до договору № 42649746 від 01.01.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, а також акт № 7751968 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом з переліком наданих послуг у розмірі 6 000 грн.

З огляду на зазначене, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. є обґрунтованим та доведеними належними доказами, враховуючи також критерій реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням її складності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволено частково, а тому на користь позивача з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2129,86 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючисьст.ст. 509, 526, 625, 1049, 1050, 1054ЦКУкраїни,ст.ст. 12, 13, 81, 128, 141, 259, 263-268, 354-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", , заборгованість за кредитним договором № 7751968 від 02.04.2024 у розмірі 87360 (вісімдесят сім тисяч триста шістдесят) грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 2129,86 грн. та витрати на правничу (професійну) допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

В іншій частині стягнення заборгованості та витрат на правничу професійну допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджифінанс": 04112, м. Київ, вул. Ігоря Сікорського, 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО