Справа №461/4437/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Мисько Х.М.,

з участю секретаря судового засідання Козака Ю.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_4 , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 17.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастирещенського району управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №72; стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 6000,00 грн., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі 6500,00 грн., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі 5000,00 грн, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття; стягнути аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі 6000, 00 грн. до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17.09.2011 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №72. У шлюбі народилося троє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач стверджує, що після народження третьої дитини стосунки з відповідачем погіршились, оскільки відповідач не допомагає у побутових справах та вихованні дітей. Позивач стверджує, що через постійні непорозуміння у сім`ї виникають сварки, що негативно впливає на малолітніх дітей. У зв`язку із цим, на думку позивача подальше збереження сім`ї неможливе, та подальше перебування у шлюбі суперечитиме її інтересам. Крім того, ОСОБА_1 просить стягнути із відповідача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . позивач вказує, що на даний час вона перебуває у відпустці по досягненню трирічного віку молодшою донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримує соціальні виплати на дітей та здійснює дрібний ремонт одягу, інших джерел доходу у ОСОБА_1 немає. Відповідач ОСОБА_4 працює неофіційно має мінливий дохід, займається виготовленням меблів на замовлення, є працездатним, інших осіб на утриманні не має, володіє транспортним засобом марки «Пежо 307». За таких обставин ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 6000,00 грн., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі 6500,00 грн., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі 5000,00 грн, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Крім того, оскільки на даний час позивач ОСОБА_1 перебуває у відпустці до догляду за дитиною трирічного віку, та у неї відсутня можливість працювати, просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у сумі 6000, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 трирічного віку. Таким чином, позивач покликаючись на викладені обставини, просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.06.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

05.11.2024 року позивачем ОСОБА_1 скеровано на адресу суду уточнену позовну заяву, в якій просить розірвати шлюб укладений 17.09.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастирещенського району управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №72; стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 6000,00 грн., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі 6500,00 грн., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі 5000,00 грн, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття; стягнути аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі 6000, 00 грн. до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 трирічного віку.

28.11.2024 року представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Синявською І.В. скеровано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вимоги позовної заяви вважає безпідставними, та такими, що не підлягають до задоволення.

В обґрунтування відзиву покликається на те, що подружжя перебуває у шлюбі 13 років, виховують трьох малолітніх дітей, вели спільне господарство, їздили разом на відпочинок. Представник вказує, що ОСОБА_4 дбав про сім`ю, займався вихованням дітей, іноді у родині виникали сварки та непорозуміння, однак відповідач впевнений, що такі носять тимчасовий характер і є можливість відновити подружні стосунки. Крім того, представник відповідача зазначає, що ОСОБА_4 належним чином утримує свою сім`єю, зокрема перераховує на картковий рахунок дружини ОСОБА_1 грошові кошти, що підтверджується квитанціями про здійснення грошових переказів. Крім того, відповідач перебуває на військовій службі у лавах Збройних Сил України, у зв`язку із чим має постійний а не мінливий дохід.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 04.06.2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Синявської І.В. про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та на дружину до досягнення дитиною трирічного віку - відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення аналогічні, викладеним у позовні заяві.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Синявська І.В. у судовому засіданні щодо позовних вимог в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей не заперечила. Разом з тим, у задоволенні позовних вимог, в частині стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною ОСОБА_7 трирічного віку позов просила залишити без задоволення.

Заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши та оцінивши докази у справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено таке.

17.11.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №72, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

У шлюбі народилося троє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЛМУЮ, актовий запис №1920; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області, актовий запис №1161; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові ЗМУЮ (м. Львів), актовий запис №801.

Відповідно до довідки Галицького відділу соціального захисту УСЗ ДГП № від 10.04.2024 року, ОСОБА_1 отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини за період з жовтня 2023 року по березень 2024 року у сумі 5160,00 грн.

Згідно із довідкою Галицького відділу соціального захисту УСЗ ДГП № від 10.04.2024 року, ОСОБА_1 отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, за період з жовтня 2023 року по березень 2024 року у сумі 12 600,00 грн.

З довідки Військової частини НОМЕР_5 №4/32/2 від 27.08.2024 року, вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_5 з 23.07.2024 року.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_6 №39275 від 03.12.2024 року, ОСОБА_4 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_6 від 07.09.2024 року.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Позивач звертаючись до суду наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом ст. 180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Згідно вимогам ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, в цій частині, а саме стягнення з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 6000,00 грн., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі 6500,00 грн., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі 5000,00 грн, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Подавши докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного кодексу України).

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу, а також поганого стану здоров`я.

Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 84 СК України "Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини", ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб позивача, на утриманні та вихованні якої знаходиться в тому числі дитина, яка не досягла трирічного віку та потребує постійного материнського догляду, а також з можливостей відповідача ОСОБА_4 , зокрема, його працездатності, суд вважає можливим задовольнити вимоги в цій частині у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 трьох років, що ґрунтується на наявних у матеріалах доказах. Оцінивши вищевказані докази у їх сукупності, суд вважає такий розмір аліментів достатнім та таким, що не поставить мати з дитиною, а також відповідача, у скрутне матеріальне становище.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

З частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивач на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про розірвання шлюбу, а на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» за пред`явлення позовної вимоги про стягнення аліментів, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача судового збору за одну вимогу немайнового характеру 1211,20 грн., в дохід держави та 1211,20 грн. сплаченого судового збору на користь позивача

На підставі викладеного, відповідно до статті 51 Конституції України, статей 24,110,112,113,114, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись статтями4,5,12,13,81, 133, 141, 258-259,263-265,273, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та на дружину до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , 17.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастирещенського району управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №72.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін « ОСОБА_8 ».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6000,00 грн., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 6500,00 грн., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 5000,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду, тобто з 30.05.2024 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 30 травня 2025 року та до досягнення донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 15.10.2025 року.

Учасники у справі:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 )

Відповідач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 )

Суддя Х.М. Мисько