УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 2-1767/10

провадження № 61-11891ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Стегнія Андрія Миколайовича, на постанову Сумського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року у справі за заявою акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, заінтересована особа -

ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із вищевказаною заявою, в якій просило суд; 1) визнати причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа поважними та поновити пропущений строк для повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1767/2010 від 10 грудня 2010 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь

АТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 345 356,38 грн; 2) замість втраченого виконавчого листа № 2-1767/2010 від 10 грудня 2010 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми, видати дублікат виконавчого листа.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 жовтня 2024 року у задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в матеріалах справи наявні постанови державного виконавця відділ державної виконавчої служби Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 17 січня 2014 року про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням, а тому відсутні підстави для видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання.

Постановою Сумського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 03 жовтня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Заяву АТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Видано дублікат виконавчого листа № 2-1767/10, виданого 10 грудня 2010 року Зарічним районним судом м. Суми, про стягнення з ОСОБА_1 на користь

АТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 345 356,38 грн.

У іншій частині відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що виконавчий лист відсутній як у стягувача, так і у виконавця, а також відсутні відомості про належне виконання рішення суду, яке набрало законної сили, у частині стягнення

з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості у сумі 345 356,38 грн, а тому є підстави для видачі дубліката виконавчого листа.

Апеляційний суд зазначав, що заява АТ «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа подана у квітня 2024 року є такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, відповідно до положення пункту 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України

№ 1404-VIII, доповненого згідно із Законом України від 15 березня 2022 року

№ 2129-IX, який набрав чинності 26 березня 2022 року.

У вересні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Стегній А. М., шляхом формування документа у системі «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною на постанову Сумського апеляційного суду від 05 серпня

2025 року, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк» відмовити.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 25 вересня 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Стегнія А. М., на постанову Сумського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. Запропоновано заявникові: 1) звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести підстави для його поновлення та надати докази на їх підтвердження; 2) доплатити судовий збір на підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі; 3) надати до суду докази на підтвердження направлення копії касаційної скарги та копій доданих матеріалів АТ «УкрСиббанк».

Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий судом строк представник ОСОБА_1 - адвокат Стегній А. М.,

шляхом формування документа у системі «Електронний суд» звернувся

до Верховного Суду із заявою на виконання вимог ухвали Верховного Суду

від 25 вересня 2025 року, а саме надав суду: клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення із наведенням підстав на підтвердження поважності пропуску строку; докази на підтвердження доплати судового збору у встановлених порядку і розмірі; докази надсилання копії касаційної скарги та копій доданих матеріалів учаснику справи.

1. Касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження, проте у клопотанні, викладеному у змісті заяви, наданої на виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, заявник просить цей строк поновити, посилаючись на те, що останній пропущено з поважних причин, оскільки попередні касаційні скарги було повернуно йому ухвалами Верховного Суду від 10 вересня 2025 року та від 19 вересня 2025 року, однак він звернувся до суду втретє у найкоротші терміни.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Ураховуючи наведені заявником обставини, а також надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено

з поважних причин, а тому його слід поновити.

Касаційна скарга мотивована тим, що АТ «УкрСиббанк» не надало жодних належних та допустимих доказів на підтвердження втрати виконавчого листа. Заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції допустив формальний підхід до інституту доказування і застосування практики ЄСПЛ, проігнорував доречність аргументів боржника, що стало наслідком недоведеності, неповного з`ясування обставин справи та безпідставного задоволення заявлених у справі вимог про видачу дубліката виконавчого листа. Вважає, що АТ «УкрСиббанк» пропустило строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання і причини його пропуску не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача, а тому строк на повторне пред`явлення виконавчого листа № 1767/10

від 10 грудня 2010 року пропущено і підстави для його поновлення відсутні. Посилається на правові висновки викладені: у постанові Великої Палати Верховного суду від 21 серпня 2019 року у справі № 836/11 (провадження

№ 14-308цс19); у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 196/673/14-ц (провадження 61-21357св21).

2. Щодо оскарження судових рішень у частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду

в апеляційному порядку.

Пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України не передбачає оскарження

у касаційному порядку судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа

до виконання (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, постанова Сумського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року

у частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не підлягає касаційному оскарженню.

3. Щодо оскарження судових рішень у частині видачі дубліката виконавчих документів.

Перевіривши доводи касаційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Стегнія А. М., у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2010 року у справі № 2-1767/10, стягнуто з

ОСОБА_1 на користь акціонерного комерційного банку «УкрСиббанк» суму боргу по кредитному договору у розмірі 345 356,38 грн, у рахунок стягнення заборгованості перед банком за кредитним договором у розмірі 345 356,38 грн звернуто стягнення на трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , шляхом її продажу на прилюдних торгах

з початковою ціною 374 000,00 грн.

За заявою представника акціонерного комерційного банку «УкрСиббанк»,

на виконання рішення суду, 02 грудня 2010 року було видано п`ять виконавчих листів, 04 травня 2011 року було видано ще два виконавчі листи.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 серпня 2011 року у справі було виправлено описки у виконавчих листах.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 серпня 2011 року було роз`яснено порядок виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, що за кожним виконавчим листом необхідно звертати стягнення на частку квартири, яка належить боржникові у праві спільної сумісної власності.

21 вересня 2011 року поштою на адресу АТ «УкрСиббанк» було направлено три виконавчі листи та копії ухвал про виправлення описок та роз`яснення рішення суду.

26 березня 2014 року з відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції (далі - ВДВС Сумське МУЮ) до суду надійшли три оригінали виконавчих листів з постановами про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, трикімнатної квартиру розташованої за адресою:

АДРЕСА_1 , шляхом її продажу на прилюдних торгах і грошові кошти були перераховані стягувачу 16 січня 2014 року.

Постановою від 21 жовтня 2015 року державним виконавцем ВДВС Сумського МУЮ, за наслідками розгляду заяви стягувача АТ «УкрСиббанк» про примусове виконання виконавчого листа № 2-1767/2010, виданого 10 грудня 2010 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 345 356,38 грн, відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Згідно інформації з Автоматичної системи виконавчого провадження, стан виконавчого провадження № НОМЕР_1 завершено, стан виконавчого листа повернуто стягувачу. Постанова про повернення виконавчого листа видана

24 грудня 2019 року.

Із листа Зарічного ВДВС у м. Суми від 22 грудня 2023 року, у відповідь на запит

від 07 грудня 2023 року, вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1767/2010, виданого 10 грудня 2010 року Зарічним районним судом

м. Суми, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 345 356,38 грн, проте, 24 грудня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна боржника.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян

і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права

на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду,

що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Процесуальний порядок вирішення питання про видачу дубліката виконавчого документа встановлений підпунктом 17.4 пункту 17 частини першої розділу

ХІІІ Перехідних положень Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким внесені зміни до ЦПК України.

Так, зазначеними положеннями ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз зазначеної норми процесуального права вказує на те, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа правове значення для вирішення цього питання має сукупність таких умов: як втрата виконавчого документа, так і факт звернення із такою заявою у межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Видача дубліката виконавчого документа пов`язується з його втратою та можлива в межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання або за умови поновлення такого строку судом у разі його пропуску. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частини перша статті 433 ЦПК України). Єдиною та необхідною підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. Встановлення судом факту пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання і непоновлення його судом

є підставою для відмови у задоволенні заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Таким чином, під час вирішення питання щодо можливості видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення стягувача до суду з такою заявою обов`язковим та визначальним є питання з`ясування обставин, чи подана така заява заявником у строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі

№ 1519/2-4707/11, провадження № 14-21цс24).

Отже, незалежно від фактичних та об`єктивних обставин втрати виконавчого документа, підтверджених доказами, юридично значущим є встановлення факту дотримання заявником строку звернення до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа

є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. Водночас, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У пункті 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого згідно із Законом України від 15 березня 2022 року «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 26 березня 2022 року, визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/22 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжено та триває дотепер.

У пунктах 47 і 48 постанови Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі

№ 260/2595/22 (провадження № К/990/383/23) зазначено, що особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження» як спеціальним нормативно-правовим актом, у цьому випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду:

від 07 квітня 2023 року у справі № 910/5925/15-г; від 05 лютого 2025 року у справі № 1616/803/2012; від 03 квітня 2025 року у справі № 712/8159/15-ц; від 24 вересня 2025 року у справі № 1625/2550/12.

Отже, як зазначив апеляційний суд, після повернення виконавчого документа стягувачу постановою державного виконавця від 24 грудня 2019 року він мав бути пред`явлений до виконання у строк до 23 грудня 2022 року.

Відповідно до вищезазначених норм права строки перериваються та встановлюються з дня припинення, або скасування воєнного стану.

А тому Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що строк звернення виконавчого листа до виконання не сплив.

Враховуючи, що виконавчий лист відсутній як у стягувача, так і у виконавця,

а також відсутні відомості про належне виконання рішення суду, яке набрало законної сили, у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості у розмірі 345 356,38 грн, апеляційний суд правельно дійшов до висновку, що є підстави для видачі АТ «УкрСиббанк» дублікату виконавчого листа.

Доводи касаційної скарги спростовуються вищенаведеним, зводяться

до власного тлумачення норм процесуального права та до незгоди із судовим рішенням, висновків суду не спростовують, на їх законність та обґрунтованість не впливають, не можуть бути підставою для їх скасування.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається,

що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішенння та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною другою статті 390, пунктом 1 частини другої та частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Стегнія Андрія Миколайовича, про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Стегнію Андрію Миколайовичу, строк на касаційне оскарження постанови Сумського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Стегнія Андрія Миколайовича,

на постанову Сумського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року у справі

за заявою акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, заінтересована особа - ОСОБА_1 , відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць