Справа № 487/4397/25
Провадження № 2/487/2454/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14.10.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Нікітіна Д.Г., за участю секретаря судового засідання Марченко О.С., представника позивача адвоката Долгової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодацем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, в якій позивач просить: встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем чоловіком її сестри ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Миколаєві., однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з січня 2019 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що позивачка є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_2 . Йому належало 12/20 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , яке він прийняв після смерті своєї дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Миколаєві, оскільки був зареєстрований із нею та мешкав за однією адресою. Вона була рідною сестрою позивачки. ОСОБА_2 заповіту не залишив. Позивачка у встановлений законом строк 18 лютого 2025 року звернулась до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з метою оформлення своїх спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона вважала що фактично прийняла спадщину, оскільки з січня 2019 року постійно проживала разом із ОСОБА_2 , що потребував постійного догляду. 27.03.2025 р. державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області видано відмову у вчиненні нотаріальної дії № 305/02-31 через те, що хоча вона і звернулася у встановлений законом строк до нотаріуса, але нею не надано документів, які є доказом родинних відносин із спадкодавцем ОСОБА_2 . Через це позивач змушена звернутись до суду. Як на докази постійного проживання з чоловіком сестри посилається на акт від 16.04.2025 р. та покази свідків.

01 липня 2025 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання;

Ухвалою суду від 04.09.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

В судовому засіданні представник позивача підтримали позовні вимоги і просили задовольнити. Пояснила, що позивач постійно проживала зі спадкодавцем однією родиною з січня 2019 року по АДРЕСА_1 , оскільки він потребував сторонньої допомоги та догляду через захворювання на хронічну каллезну виразку, спаєчну хворобу кишківника, серцеву недостатність та інш. Вона йому допомагала, готувала їсти, купувала ліки, жила з ним однією родиною, вели спільний бюджет, а після його смерті займалась його похованням. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов такого.

Миколаївська міська рада про слухання справи повідомлялася належним чином, відзив на позовну заяву не надала.

Судом встановлено, що в м.Миколаєві помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який був чоловіком рідної сестри позивачки ОСОБА_3 .

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до Свідоцтво про право на спадщину №3-328 від 16.04.2002 року, виданого Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 12/20 частин домоволодіння АДРЕСА_2 .

Відповідно до спадкової справи №34/2025 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , заведеної державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, 18 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , повідомивши про те, що прийняла спадщину у визначений законом строк, так як проживала разом із спадкодавцем. Просить видати свідоцтво про право на спадщину - частину домоволодіння АДРЕСА_2 .

27.03.2025 р. державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Фоменко С. видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 305/02-31 через відсутність документів, які підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем.

Вбачаючи себе спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України, Позивачка бажає встановити факт її постійного проживання разом із ОСОБА_4 однією родиною для можливості в подальшому отримати право на спадкування після його смерті на нерухоме майно.

Відповідно до статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Рішенням Конституційного Суду України від 3.06.99 року №5-рп/99, встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування практики у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї спадкодавця, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, у справі підлягають встановленню, як факт проживання позивача однією сім`єю разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, так і тривалість такого проживання - щонайменше п`ять років.

За змістом норми статті 1268 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у справі №404/2163/16-ц від 04.07.2018 року. Метою звернення позивачки до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Враховуючи, що прийняти спадщину за законом в установленому законом порядку позивачка позбавлена можливості, є необхідність встановити факт постійного проживання однією сім`єю понад п`ять років позивачки зі спадкодавцем.

Від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом.

Факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується такими доказами:

-Актом від 16.04.2025 року, підписаним сусідами та засвідченим депутатом ММР Січко Д.С., в якому зазначено що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та чоловік її сестри ОСОБА_2 1944 р.н., з січня 2019 року та по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживали родиною в будинку АДРЕСА_1 , який належить її онуці.

- Копією договору-замовлення на організацію та проведення поховання від 20.09.2024 р.

- випискою з медичної карти ОСОБА_2 ;

- показаннями в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які пояснили, що з січня 2019 року позивач постійно проживала однією родиною з ОСОБА_2 по день його смерті в будинку АДРЕСА_1 , доглядала за ним. Свідок ОСОБА_7 є її онукою та допомагала їй доглядати дідуся.

Оцінивши надані докази в сукупності, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, його встановлення можливо лише в судовому порядку та необхідне для оформлення спадкових прав, тому вимоги позивача є обґрунтованими, а позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Миколаєві., однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з січня 2019 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Суддя Д.Г. Нікітін