КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/824/1295/2025 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження заяву адвоката Дяченка Ігоря Вікторовича, в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою адвоката Митнюка Валерія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_2 на додаткову ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з неї боргу в сумі 36 287 доларів США. В уточненій позовній заяві, що подана 19 листопада 2024 року, позивач просив стягнути з відповідачки борг в сумі 33 226 доларів США.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 лютого 2025 року заяву позивача про залишення позову без розгляду задоволено. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу залишено без розгляду.

28 лютого 2025 року представник відповідачки засобами «Електронний суд» звернувся до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №754/14450/24, в якій просила вирішити питання розподілу судових витрат у справі, а саме стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на правову допомогу в сумі 42 000,00 грн.

12 березня 2025 року представник позивача подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просив відмовити у задоволенні заявлених вимог, оскільки не доведено необґрунтованості дій позивача при залишенні позовної заяви без розгляду. Крім того, на думку позивача, визначений розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 42 000,00 грн з врахуванням залишення позовної заяви без розгляду, не відповідає розумності їхнього розміру з урахуванням не розгляду справи, необхідних процесуальних дій сторони, а тому є необґрунтованим.

Додатковою ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У компенсації витрат відповідачки на професійну правничу допомогу у розмірі 22 000 грн відмовлено.

Не погодившись з вказаною додатковою ухвалою, адвокат Митнюк В.І., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви представника відповідача про компенсацію судових витрат на правничу допомогу відмовити.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Митнюка Валерія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_2 задоволено частково. Додаткову ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року змінено, зменшено розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 20 000 гривень до 5 000 гривень.

28 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дяченко І.В. засобами «Електронний суд» подав до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення суду, яка була зареєстрована апеляційному суді 29 вересня 2025 року (вх. № 122527).

ОСОБА_1 стверджує про наявність фактичних та правових підстав для ухвалення у справі № 754/14450/24 додаткового рішення суду з метою вирішення питання про розподіл судових витрат, які відповідач понесла у зв`язку з розглядом (переглядом) справи у суді апеляційної інстанції.

Заява про ухвалення додаткового рішення обгрунтована тим, що у відзиві на апеляційну скаргу відповідачем було письмово заявлено про надання права подати докази щодо понесених ним судових витрат у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення за результатами апеляційного розгляду справи. Крім того, у відзиві відповідачем було також повідомлено про неможливість надати разом з вказаним процесуальним документом детальний розрахунок понесених ОСОБА_1 судових витрат, у тому числі щодо витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з неможливістю, станом на день подання відзиву, встановити повного обсягу професійної правничої допомоги, яка повинна була бути надана відповідачу про перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Також у відзиві відповідач просила суд апеляційної інстанції стягнути з позивача на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу, а також було зазначено, що докази на підтвердження понесених таких судових витрат будуть надані відповідачем після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення за результатом перегляду справи в строк встановлений п. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Представник заявника зазначав, що розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою позивача складає 6000 грн.

З урахуванням викладеного, представник відповідача просив суд апеляційної інстанції ухвалити у справі додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення від позивача або його представника до суду апеляційної інстанції не надходило.

13 жовтня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - адвоката Дяченка І.В., в якій просив судове засідання з розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, яке призначено на 15.10.2025 року проводити без їх участі. Вимоги заяви підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Вивчивши зміст заяви та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що звертаючись з відзивом на апеляційну скаргу представник відповідача просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представником відповідача зазначено, що за попереднім орієнтовним розрахунком відповідач очікує понести судові витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 6000 грн. Крім того, повідомлено про те, що разом з поданням відзиву відповідач не в змозі надати детальний розрахунок понесених судових витрат, які очікує понести на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом (переглядом) справи в суді апеляційної інстанції, оскільки неможливо встановити повного обсягу наданої професійної правничої допомоги, яка буде надана адвокатом у даній справі. На момент подання відзиву у відповідача відсутній акт прийому-передачі наданих послу та/або рахунку на оплату послуг з правничої допомоги, які б могли підтвердити суму понесених витрат. Тому керуючись приписами п. 2 ч. 8 ст. 141, п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, представник відповідача повідомив суд, що докази щодо судових витрат, які відповідач очікує понести на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, будуть надані після ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення за результатами апеляційного перегляду справи.

В подальшому, після ухвалення постанови апеляційного суду, 28 вересня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідача - адвокат Дяченко І.В. надіслав заяву про ухвалення додаткового рішення, яка була зареєстрована в апеляційному суді 29 вересня 2025 року. Просив суд апеляційної інстанції стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у апеляційному суді та їх відшкодування до заяви було надано: договорі про надання правничої допомоги б/н від 27 серпня 2025 року; доручення № 1 від 27 серпня 2025 року; детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) від 26 вересня 2025 року; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 26 вересня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст.270 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Суд апеляційної інстанції враховує правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі №285/5547/21.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Таким чином, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.

У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

У вищевказаній справі Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду № 346/2744/21 від 22 квітня 2024 року.

З аналізу положень норм процесуального законодавства вбачається, що норма ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлює загальне правило можливості подання доказів з приводу судових витрат або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Натомість положення ч. 1 ст. 246 ЦПК України є спеціальною нормою по відношенню до вищевказаною, та встановлюють не тільки можливість подання таких доказів, але й процедуру та вимоги до такої процесуальної дії, зокрема обов`язок доведення наявності поважних причин, які унеможливили стороні подання таких доказів до закінчення судових дебатів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення (щодо розподілу судових витрат) з відповідними доказами подана після ухвалення судового рішення апеляційного суду згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, водночас наведені у заяві причини неподання суду доказів понесених витрат на правову допомогу до закінчення судових дебатів апеляційний суд оцінює як неповажні.

Так, ОСОБА_1 надана правова допомога при перегляді справи в апеляційному суді адвокатом Дяченко І.В. на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 27 серпня 2025 року, який укладений між адвокатським об`єднанням «Реф Партнерс» та ОСОБА_1 ..

Відповідно до п. 3.1 договору вартість послуг адвокатського об`єднання за надану правничу допомогу за цим договором становить 6000 грн без ПДВ.

Відповідно до п. 2 акту приймання-передачі наданої правничої допомоги, загальна вартість наданої адвокатським об`єднанням клієнту правничої допомоги за договором про надання правової допомоги б/н від 27 серпня 2025 року складає 6000 грн.

Отже сторонами договору про надання правової допомоги б/н від 27 серпня 2025 року визначено оплату за надання послуг в суді апеляційної інстанції в фіксованій сумі 6000 грн.

З урахуванням правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 10 січня 2024 року у справі №285/5547/21 та наведених процесуальних норм, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в разі неподання доказів понесення витрат на правничу допомогу у визначений законом строк, сторона має обґрунтувати, які поважні причини не дозволили їй подати такі докази до закінчення розгляду справи.

Доводи представника відповідача про неможливість надати детальний розрахунок понесених ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу, у зв`язку з неможливість станом на день подання відзиву встановити повного обсягу професійної правничої допомоги яка повинна бути надана відповідачу при перегляді справи, суд апеляційної інстанції відхиляє як безпідставні, оскільки ОСОБА_1 та адвокатське об`єднання визначили фіксований розмір вартості наданих послуг, що не передбачає надання інших доказів у підтвердження понесених витрат. За таких обставин, представник відповідача міг подати усі докази щодо розміру витрат на правничу допомогу до ухвалення судового рішення апеляційним судом.

Колегія суддів враховує, що акт про надання професійної правничої допомоги являється доказом конкретизації та переліку наданих адвокатом послуг, а не доказом, що підтверджує розмір понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, який за умовами договору визначено уже при його укладенні фіксованим та таким, що не залежить від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Враховуючи наведене, а саме те, що сторона відповідача без поважних причин не подала усі докази на підтвердження розміру понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції, а також з огляду на те, що надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із визначенням фіксованого розміру винагороди могли бути подані до винесення постанови, тому в ухваленні додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 367 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката Дяченка Ігоря Вікторовича, в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складено «16» жовтня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко