Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2501/15-ц Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 84 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Павицької Т.М.,

з участю секретаря

судового засідання Смоляра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу №295/2501/15-ц за скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Піляй Альони Олександрівни про визнання дій приватного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинення дій

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Піляй Альони Олександрівни на ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 11 червня 2025 року, постановлену під головуванням судді Полонця С.М. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Піляй А.О. звернулась до суду із скаргою, в якій просила:

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. від 18 грудня 2024 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 68001484 з примусового виконання виконавчого листа № 295/2501/15-ц про стягнення в солідарному порядку із ОСОБА_2 , правонаступник - ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №1 від 21 вересня 2007 року.

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкову Є.О. винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 68001484 з примусового виконання виконавчого листа № 295/2501/15-ц на підставі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Скаргу мотивовано тим, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. перебувало виконавче провадження № 68001484 із примусового виконання виконавчого листа № 295/2501/15-ц про стягнення в солідарному порядку із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №1 від 21 вересня 2007 року.

18 грудня 2024 року приватним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі звернення самого стягувача із відповідною заявою. Винесення даної постанови фактично вчинено з метою нівелювання обставин та ігнорування доказів про погашення заборгованості.

Представник зазначала, що така постанова є незаконною, винесена із порушенням законодавства про виконавче провадження та є такою, що порушує майнові права боржника ОСОБА_1 .

Звертала увагу суду на те, що чоловік її довірителя - ОСОБА_2 , як основний боржник, узяв кредит. Після його смерті ОСОБА_1 стала боржником, як правонаступник.

19 червня 2024 року остання у речах ОСОБА_2 знайшла 14 квитанцій про погашення ним боргу за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 вересня 2007 року. Дані квитанції свідчать про внесення на рахунок стягувача суми коштів у розмірі 9007 доларів США. 21 червня 2024 року ці квитанції були надіслані приватному виконавцю Волковій Є.О з метою перерахунку суми заборгованості у даному виконавчому провадженні.

Крім того, погашення боргу проводилося і за її рахунок і в кінцевому результаті борг повністю був погашений, про що було повідомлено приватного виконавця листом від 16 вересня 2024 року за № 24-24.

Проте приватний виконавець відмовилася визнавати суми погашення боргу і з метою незаконної фіксації непідтвердженого залишку боргу у розмірі 5 887,04 доларів США, винесла постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

При цьому, на момент винесення оскаржуваної постанови відбулася заміна стягувача на підставі Договору цесії від 22 листопада 2024 року, який було укладено між ТОВ «Інвестмент Юніон» та фізичною особою ОСОБА_4 .

Зазначена постанова є незаконною і підлягає скасуванню із зобов`язанням приватного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 11 червня 2025 року скаргу залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі, представник боржника просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити у повному обсязі.

Суд при постановленні ухвали допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Також має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Крім того, судом неправильно застосовані норми матеріального права, зокрема норм статей 37 та 39 Закону України «Про виконавче провадження». Також суд допустив порушення норм процесуального права - статей 76, 77, 79, 80, 81, 83 ЦПК України. Зазначене становлять собою підстави для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення.

Представник вказує на те, що приватний виконавець в оскаржуваній постанові зафіксувала суму неіснуючого залишку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 21 вересня 2007 року № 0 у розмірі 5887,04 доларів США.

Судом не були досліджені письмові докази, які підтверджують погашення заборгованості, навіть у надлишку, на суму 19470,63 доларів США. Суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали послався на виконавчий лист, який взагалі немає відношення до виконавчого провадження № 68001484.

Зазначає, що місцевий суд не врахував того факту, що із заявою про повернення виконавчого документа до приватного виконавця звернулася директор ТОВ «Інвестмент Юніон» 17 грудня 2024 року вже після того, як право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та забезпечувальних договорів перейшло до ОСОБА_4 . При цьому, на момент подання заяви не було проведено заміну стягувача у виконавчому провадженні № 68001484 в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України. ОСОБА_5 повернула документ Товариству «Інвестмент Юніон», яке вже не мало статусу кредитора у зобов`язанні за договором про надання споживчого кредиту від 21 вересня 2007 року № 0 та за забезпечувальними договорами, укладеними із солідарними боржниками.

Вказує, що на момент винесення ухвали відбулося як матеріальне, так і процесуальне правонаступництво між стягувачем ТОВ «Інвестмент Юніон» та новим стягувачем ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № 68001484, що мало бути враховано при винесенні оскаржуваної ухвали.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Приватний виконавець Волкова Є.О. надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник скаржника адвокат Піляй А.О. подала заяву, в якій одночасно просила перенести розгляд справи, а також провести судовий розгляд без участі представника боржника Березівської К.М.

Колегія суддів зазначає, що належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 та частини 2 статті 247 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні скарги, місцевий суд виходив з того, що приватним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до вимог закону та без порушення прав та законних інтересів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №68001484.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 травня 2015 року Богунським районним судом міста Житомира у справі № 295/2501/15-ц було ухвалене рішення, яким стягнуто:

- у солідарному порядку з ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 вересня 2007 року, яка станом на 29 січня 2015 року становить 19367,96 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 307358,78 грн, з них: заборгованість за кредитом 18660,23 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 296127,49 грн, заборгованість за відсотками за користуванням кредитом 707,73 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 11231,28 грн та пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 5849,77 грн, з яких: пеня за прострочення сплати кредиту 4931,09 грн та пеня за прострочення сплати процентів 918,68 грн;

- у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № від 21 вересня 2007 року, яка станом на 29 січня 2015 року становить 19367,96 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 307358,78 грн, з них: заборгованість за кредитом 18660,23 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 296127,49 грн, заборгованість за відсотками за користуванням кредитом 707,73 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 11231,28 грн та пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 5849,77 грн, з яких: пеня за прострочення сплати кредиту 4931,09 грн та пеня за прострочення сплати процентів 918,68 грн;

- у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 вересня 2007 року, яка станом на 29 січня 2015 року становить 19367,96 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 307358,78 грн, з них: заборгованість за кредитом 18660,23 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 296127,49 грн, заборгованість за відсотками за користуванням кредитом 707,73 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 11231,28 грн та пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 5849,77 грн, з яких: пеня за прострочення сплати кредиту 4931,09 грн та пеня за прострочення сплати процентів 918,68 грн; вирішено питання судових витрат.

27 липня 2015 року дане судове рішення набрало законної сили.

На виконання цього рішення, Богунським районним судом міста Житомира 31 липня 2015 року було видано виконавчі листи.

03 грудня 2021 року представник стягувача АТ «УкрСиббанк» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. із заявою про примусове виконання виконавчого документу виконавчого листа по справі 295/2501/15-ц.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Інвестмент Юніон» у виконавчому провадженні № 68001484.

Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 01 квітня 2024 року, постановленою у вказаній вище справі, у виконавчому провадженні № 68001484 з примусового виконання виконавчого листа № 295/2501/15-ц змінено боржника - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його правонаступника - ОСОБА_1 , у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визначення об`єму правонаступництва відмовлено.

Установлено, що відповідно до копії договору про відступлення права вимоги (цесії) від 22 листопада 2024 року ТОВ «Інвестмент Юніон» відступило право вимоги за кредитним договором № 0 від 21 вересня 2007 року та за договорами поруки, які були укладені на основі цього договору ОСОБА_4 (том 2 а.с.42-46, 49-50, 51-52).

У той же час, 17 грудня 2024 року стягувач ТОВ «Інвестмент Юніон» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. із заявою про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій він просив повернути виконавчий лист по справі № 295/2501/15-ц від 31 липня 2015 року, що виданий Богунським районним судом міста Житомира(том 1 а.с.12).

18 грудня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (реєстраційний номер виконавчого провадження: 68001484), а саме виконавчого листа № 295/2501/15-ц, виданий 31 липня 2015 року Богунським районним судом міста Житомира, зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 19 грудня 2027 року.

Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 03 квітня 2025 року у справі №2 95/2501/15-ц замінено стягувача ТОВ «Інвестмент Юніон» на його правонаступника ОСОБА_4 , у виконавчому провадженні № 68001484 з примусового виконання виконавчого листа № 295/2501/15-ц.

Отже, на момент винесення оскаржуваної ухвали мало місце правонаступництво між стягувачем ТОВ «Інвестмент Юніон» та новим стягувачем ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № 68001484, що не було враховано судом першої інстанції при розгляді скарги.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частини 5 статті 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального а бо спрощеного), окремого провадження (частина 2 статті 19 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 3 Закону № 1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Пункт 6 частини першої статті 4 Закону № 1403-VIII та пункт 4 частини першої статті 2 Закону № 1404-VIII установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Статтею 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» № 1403-VIII (далі Закон № 1403-VIII).

Згідно частини 1 статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частина перша статті 18 Закону № 1404-VIII визначає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до статті 447, частини 1 статті 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в оскаржуваній ухвалі щодо відсутності доказів надходження на рахунок приватного виконавця коштів для задоволення вимог стягувача, стягнення винагороди приватного виконавця витрат виконавчого провадження.

Зокрема, долучені до матеріалів справи докази, розрахунки, згідно клопотання представника скаржника від 10 червня 2025 року підтверджують факт погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту за № 0 від 21 вересня 2007 року.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з аргументами, наведеними в апеляційній скарзі, щодо неправомірності ухвалення 18 грудня 2024 року постанови приватним виконавцем Волковою Є.О. про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 68001484 та наявності правових підстав для її скасування.

Що стосується вимоги щодо ухвалення апеляційним судом постанови про закінчення виконавчого провадження № 68001484 з примусового виконання виконавчого листа № 295/2501/15-ц на підставі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»), колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 17 ЦК України, орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування здійснюють захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом.

Наведене свідчить, що захист прав та інтересів особи здійснюється органами державної влади, органами місцевого самоврядування, судом відповідно до своїх дискреційних повноважень.

Водночас, суд не вправі підміняти будь-який орган державної влади або орган місцевого самоврядування, приймати замість нього конкретні рішення чи давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого органу, а тому суд вважає, що скаржником у цій частині обраний неправильний спосіб захисту порушеного права.

Така позиція суду щодо неможливості підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24 жовтня 2008 року, згідно з якою, суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, так само й з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: «Класс та інші проти Німеччини» від 06.09.1978, «Фадєєва проти Росії» (Заява № 55723/00), Страсбург, від 09.06.2005, «Кумпене і Мазере проти Румунії» (Заява N 33348/96), Страсбург, від 17.12.2004 - завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Колегія суддівзауважує, що суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

Тому, вимога скарги щодо ухвалення апеляційним судом постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» до задоволення не підлягає.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з неповним з`ясування обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому у відповідності до вимог частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Піляй Альони Олександрівни задовольнити частково.

Ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 11 червня 2025 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Піляй Альони Олександрівни задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни від 18 грудня 2024 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 68001484 із примусового виконання виконавчого листа № 295/2501/15-ц про стягнення в солідарному порядку із ОСОБА_2 , правонаступник - ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №1 від 21 вересня 2007 року.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкову Євгенію Олегівну переглянути питання щодо закінчення виконавчого провадження № 68001484 із примусового виконання виконавчого листа № 295/2501/15-ц, виданого 31 липня 2015 року Богунським районним судом міста Житомира, про стягнення в солідарному порядку із ОСОБА_2 , правонаступник - ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №1 від 21 вересня 2007 року.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 15 жовтня 2025 року.