К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року місто Київ

справа № 361/1450/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/13977/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області у складі судді Писанець Н.В. від 8 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Друга Броварська нотаріальна контора Київської області, про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Друга Броварська нотаріальна контора Київської області, про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (мати сторін у справі). Протягом останніх шести років до смерті матері ОСОБА_1 піклувалася про неї, а саме проживала у її квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де мати була зареєстрована. Вони вели спільний побут, планували придбання побутових речей, вона допомагала матері у придбанні ліків та оплаті комунальних послуг. Факт їх спільного проживання можуть підтвердити свідки та спільні фото. Після погіршення стану здоров'я мати почала приїжджати та проживати у позивача за адресою: АДРЕСА_2 , що також можуть підтвердити свідки. Під час проживання у позивача, мати

потрапила у лікарню, де й померла. Поховання матері вона здійснила за власний рахунок та отримала допомогу на поховання.

Після смерті матері залишилося спадкове майно у вигляді двох земельних ділянок, розташованих на території Великодимерської селищної ради Русанівського старостинського округу Броварського району Київської області, що належали їй на праві власності, заповіт за життя не складався.

Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері вона отримала лист, в якому повідомлено, що вона не є спадкоємцем за законом, оскільки не підтверджений факт проживання зі спадкодавцем.

Посилаючись на те, що вона має наміри для оформлення спадкового майна, ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просила встановити факт постійного проживання разом з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної частки (паю), площею 2,41 га, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі сертифікату Серія КВ № 0240451, виданому КСП "Русанівське" Русанівської сільської ради Броварського району Київської області та на підставі рішення Броварської районної державної адміністрації від 26 серпня 1997 року № 384 після спадкодавця ОСОБА_4 ; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,147 га, в межах с. Русанів Броварського району Київської області, для обслуговування житлового будинку на підставі рішення державного акту на право приватної власності на землю, на підставі рішення Русанівської сільської ради народних депутатів від 28 червня 1995 року після спадкодавця ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 8 квітня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що перебування спадкодавця ОСОБА_4 за місцем проживання позивача ОСОБА_1 не мало постійного характеру, а носило періодичний і тимчасовий характер, що не було спростовано під час судового розгляду. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення факту постійного проживання однією сім`єю позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оскільки вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом є похідними від вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю, вони також не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки показам свідків та не взяв до уваги всі наявні у справі письмові докази, які підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог. Зокрема, на думку скаржника, судом не враховано докази про те, що поховання спадкодавця та отримання допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_4 здійснювала позивач; місцем смерті спадкодавця є місто Київ, де вона постійно проживала у ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_3 , а до місця своєї реєстрації у с. Русанів приїздила на декілька тижнів у теплу пору року.

Вказує, що обставини постійного проживання позивача разом із спадкодавцем також підтверджуються і надісланими останній вітальними листами за адресою у м. Києві, що не враховано судом. А в період коли ОСОБА_4 проживала за своїм місцем реєстрації у с. Русанів, то ОСОБА_1 приїздила та проживала разом із нею.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, посилаючись на безпідставність доводів позивача.

Друга Броварська нотаріальна контора Київської області відзив на апеляційну скаргу не подала.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду залишити без змін.

Друга Броварська нотаріальна контора Київської області у судове засідання свого представника не направила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видане виконкомом Русанівської сільської ради Броварського району Київської області.

Позивач ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , видане Антонівським ЗАГС Сквирівського району Київської області, актовий запис № 6 від 13 квітня 1970 року.

Після укладення 6 лютого 1988 року шлюбу з ОСОБА_6 , позивачка змінила прізвище " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_4 ", що підтверджується копією свідоцтва про

укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 25 липня 1991 року. Даний шлюб було розірвано 29 липня 1992 року, після чого 14 квітня 1993 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 21 вересня 1995 року. Після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище на " ОСОБА_1 ".

Відповідач ОСОБА_3 є сином померлої ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 , видане Антонівським ЗАГС Сквирівського району Київської області, актовий запис № 9 від 15 серпня 1972 року.

На час відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) померла ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

6 червня 2006 року за заявою ОСОБА_3 приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Писаним В.Г. була заведена спадкова справа № 574 до майна померлої ОСОБА_4 .

Згідно з копією довідки Великодимерської селищної ради від 4 серпня 2006 року та від 29 листопада 2023 року, ОСОБА_4 на момент смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_1 звернулася 11 січня 2024 року.

Свідок ОСОБА_1 в суді першої інстанції пояснила, що знайома з ОСОБА_1 та її матір'ю ОСОБА_4 , оскільки працює двірником у районі проживання позивача у місті Києві. Бачила багато разів їх обох біля будинку протягом тривалого часу, у період з осені по весну.

Свідок ОСОБА_13 повідомила, що мешкала по сусідству разом з померлою ОСОБА_4 у с. Русанів та їй відомо, що остання кожну зиму їздила проживати до доньки ОСОБА_1 у м. Київ. Останній раз перед смертю ОСОБА_4 повідомила їй, як сусідці, що на новий рік їде до доньки ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_14 , який був сусідом ОСОБА_4 у с. Русанів, зазначив, що йому відомо про те, що між померлою та її сином були добрі стосунки. Син часто приходив до ОСОБА_4 , допомагав їй по господарству. Доньку ОСОБА_1 він бачив не часто.

Свідок ОСОБА_15 , яка є дружиною відповідача ОСОБА_3 , зазначила, що за життя ОСОБА_4 хворіла на діабет, однак сама вела господарство. Вона разом з чоловіком допомагали ОСОБА_4 по господарству та під час знаходження її у лікарні купували ліки. До своєї доньки ОСОБА_1 померла ОСОБА_4 їздила у гості, однак не на тривалі поїздки, оскільки у Києві маленька квартира та мало місця для гостей. У самому с. Русанів ОСОБА_1 бувала нечасто, раз на пів року.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною 1 статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У частині 1 статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із частиною 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частин 3, 5 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених

пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 89 ЦПК України).

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент відкриття спадщини не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною 3 статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Положення частини 3 статті 1268 ЦК України вказують на необхідність для прийняття спадщини саме постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрації їх місця проживання за однією адресою, що за певних обставин може бути відмінним один від одного (постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц).

У разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем (постанова Верховного Суду від 12 липня 2022 року в справі № 295/15914/19).

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 та спадкоємець ОСОБА_4 були зареєстровані за різними адресами.

З матеріалів справи також вбачається, а саме з копій довідок від 4 серпня 2006 року та від 29 листопада 2023 року, виданих Великодимерською селищною радою Русанівського старостинського округу про те, що ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . В квартирі був зареєстрований, але не проживав син ОСОБА_3 (том І, а.с. 119 на звороті).

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов'язком суду при їх оцінці.

Суд першої інстанції, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу, наданого ОСОБА_1 на підтвердження факту проживання разом з матір'ю ОСОБА_4 , а також достатність і взаємний зв'язок таких доказів у їх сукупності, обґрунтовано виснував, що наявних у справі доказів недостатньо для висновку, що ОСОБА_1 постійно проживала із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що позивач не надала переконливих доказів, які б однозначно свідчили про постійне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зокрема, довідка про те, що ОСОБА_1 отримувала допомогу на поховання пенсіонера ОСОБА_4 , декілька листівок на ім'я ОСОБА_4 за адресою проживання позивачки у м. Києві та зазначення у свідоцтві місцем смерті - місто Київ, не містять відомостей, які б підтверджували факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_4 до моменту смерті останньої.

Довідка № 54 від 6 січня 2006 року, видана сільським головою Русанівської селищної ради, в якій зазначено про те, що ОСОБА_1 проводила поховання ОСОБА_4 , з померлою проживала разом та вела спільне господарство також не доводить обставин постійного проживання позивачки разом з ОСОБА_4 на час смерті останньої, адже у даній довідці не зазначено у який саме період ОСОБА_1 проживала у ОСОБА_4 . Тобто, дана довідка не доводить постійне проживання ОСОБА_1 та спадкодавця на час відкриття спадщини.

Також колегія суддів враховує, що дана довідка від 6 січня 2006 року видана за місцем реєстрації ОСОБА_4 у с. Русанів, тоді як в позовній заяві, заяві про зміну предмета позову та апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що вона разом з матір'ю майже весь час проживала у м. Києві, а лише в теплу пору року приїздили у с. Русанів.

Проте, в матеріалах справи відсутня довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу або довідка відповідного органу місцевого самоврядування про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на день смерті останньої постійно проживали разом у місті Києві за місцем проживання позивачки.

Посилання позивача на те, що згідно довідки сільського голови, відповідач ОСОБА_3 не проживав за місцем реєстрації у с. Русанів є недоречними, оскільки у даній справі не вирішується спір щодо правомірності прийняття спадщини ОСОБА_3 .

Доводи ОСОБА_1 про те, що покази свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_13 підтверджують обставини її постійного проживання з матір'ю до дня відкриття спадщини колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки покази, надані даними свідками, позивачка інтерпретує на власний розсуд.

Більш того, показаннями свідків за відсутності інших належних доказів не може бути встановлений факт постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року справі № 569/10171/21.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання обґрунтованості висновку суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.

Також колегія суддів враховує, що, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення від 09 грудня 1994 року у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії"(Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99).

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 8 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: