Номер провадження: 22-ц/813/5167/25
Справа № 521/4144/24
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2024 року у складі судді Маркарової С.В.,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що до нього перейшли права вимоги за кредитними договорами, укладеними із відповідачем :

- 31.05.2023 з ТОВ «МІЛОАН» (кредитний договір № 100413055)

- 08.06.2023 з ТОВ «МІЛОАН» (кредитний договір № 8155554)

- 26.06.2023 з ТОВ «МАНІФОЮ» (кредитний договір № 5765673)

- 04.09.2022 з ТОВ ФК «ІНВЕСТРУМ» (кредитний договір № 02797-09/2022).

За договорами відповідач отримав кредитні кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжні картки.

Станом на 29.02.2024

- заборгованість за договором № 100413055 становить 78 550 грн.

- заборгованість за договором № 8155554 становить 78 550 грн.

- заборгованість за договором № 5765673 становить 35 717 грн.

- заборгованість за договором № 02797-09/2022 становить 47 970 грн.

В досудовому порядку спірні кошти відповідачем не сплачені.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути їх за судовим рішенням. Окрім задоволення позовних вимог позивач вважав можливим присудження судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та мотивування його висновків

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 01 жовтня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" кредитну заборгованість в розмірі 240 787 грн. за договорами :

-№ 100413055 - 78 550 грн.

-№ 8155554 - 78 550 грн.

-№ 5765673 - 35 717 грн.

-№ 02797-09/2022 - 47 970 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір 3 611,81 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджено укладення відповідачем кредитних договорів та розмір заборгованості. Відповідачем вказані розрахунки не були спростовані.

Ухвалою цього ж суду від 01 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 01 жовтня 2024 року та прийняти постанову, якою у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, щовідповідач у судове засідання не викликався, не знав про наявність провадження, що свідчить про невиконання приписів ч. 1 ст. 280 ЦПК України, під час розгляду справи, у зв`язку із чим відповідач не міг подати заперечення на позов та свої докази. Зазначає, що позовна заява ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» не містить посилання на докази, які б підтвердили ту обставину, що ОСОБА_1 отримав позику, в який спосіб - готівкою чи на кредитну картку, та в подальшому порушив обов`язок їх повернення, а також сплати процентів, тобто не виконав або неналежним чином виконував умови договорів. У матеріалах справи відсутні документи про отримання позики за всіма договорами ОСОБА_1 у будь який спосіб. Розрахована позивачем заборгованість за вказаними вище договорами (якщо кошти отримувалися ОСОБА_1 ) є явно несправедливою. Крім того, на думку скаржника, при наявності суперечливих норм у самих договорах (різні процентні ставки), воєнного стану в країні доцільно знизити розмір заборгованості відповідача у процентах на половину.

Позиція позивача в апеляційній інстанції

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у відзиві на апеляційну скаргу просило в її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Крім того, позивач просив розгляд апеляційної скарги здійснювати за відсутності представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Позивач вказував, що кредитні договори були укладені з позичальником ОСОБА_1 в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договорів.

Апелянтом не надано належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що карткові рахунки йому не належать.

Щодо розміру заборгованості за кредитними договорами, товариство вказувало, що останні розраховані відповідно до умов договорів, будь яких заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладання та підписання договорів чи про зарахування та розподілення сплачених коштів відповідачем не було висловлено.

Явка сторін в суді апеляційної інстанції

17.09.2025 від адвоката Карпова І.О., діючого від імені ОСОБА_1 , надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Щодо клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, колегія суддів виходить з наступного.

На підтвердження обставин викладених в клопотанні про відкладення розгляду справи, адвокатом було надано медичний висновок від 16.09.2025, однак із вказаного висновку не можливо встановити особу пацієнта, якому його було видано.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що вказана справа неодноразово призначалась до судового розгляду. В минуле судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Від його адвоката Карпова І.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, у якій зазначив, що всі необхідні докази буде надано в наступне судове засідання. Однак, на підтвердження неможливості прибуття до судового засідання, представником не було надано жодних належних та допустимих доказів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів неможливості прибуття в судове засідання призначене на 12.06.2025 та 18.09.2025 Романенка С.М..

Суд наголошує на тому, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

31.05.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладений кредитний договір № 100413055.

Спірний договір укладений в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, який створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства і доступний, зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток.

28.09.2023 між TOВ «МІЛОАН» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 28092023.

За договором факторингу позивач отримав право грошової вимоги за спірним кредитним договором.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 2 від 28.09.2023 до Договору факторингу № 28092023 від 28.09.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 100413055 в сумі 78 550 грн., з яких:

- 20 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 57 150 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 1 400 грн. - заборгованість за комісією.

Окрім того, 08.06.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладений кредитний договір № 8155554.

27.10.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 27102023/1.

За договором факторингу від 27.10.2023 із ТОВ « МІЛОАН» позивач отримав право грошової вимоги за спірним кредитним договором.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників №1 від 27.10.2023 до Договору факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 8155554 в сумі 78 550 грн., з яких:

- 20 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 57 150 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 1 400 грн. - заборгованість за комісією

26.06.2023 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 5765673.

Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) який був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 9 Договору позики, реквізити та підпис сторін.

15.11.2023 ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений Договір факторингу № 15- 11/2023.

За договором факторингу № 15-11/2023 від 15.11.2023 із ТОВ «МАНІФОЮ» позивач отримав право грошової вимоги за спірним кредитним договором.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 15.11.2023 до Договору факторингу № 15-11/2023 від 15.11.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 5765673 в сумі 35 717 грн., з яких:

- 11 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 24 717 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою

Окрім того, 4.09.2022 між ТОВ ФК «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем укладений договір про надання фінансового кредиту № 02797-09/2022.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору.

31.01.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладений Договір факторингу № 31012023.

За договором факторингу від 31.01.2023 із ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» позивач отримав право грошової вимоги за спірним кредитним договором.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №31012023 від 31.01.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 02797-09/2022 до відповідача в сумі 47 970 грн., з яких:

- 12 300 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 35 670 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів здебільшого погоджується з висновками суду першої інстанції. Однак судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що є обов`язковою підставою скасування судового рішення.

Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття доводів відзиву на апеляційну скаргу

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про ухвалення рішення за його відсутності, та за відсутності належного сповіщення про судове засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення завчасно.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання ; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Як вбачається з матеріалів справи судова повістка про виклик, яка направлялася на адресу відповідача, повернулася до суду без відмітки пошти причин повернення поштового відправлення.

Відповідно до офіційного сайту Укрпошта, а саме розділу Трекінг, дані про відправлення за номером 932 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

За таких обставин неможливо встановити причини повернення поштового відправлення.

У пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) вказано, що «приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду» (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц)». Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що дані про належне повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду в суді першої інстанції відсутні, оскільки матеріали справи не містять відомостей про вручення відповідачу судової повістки про розгляд справи.

Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Таким чином, вказані порушення є підставою для обов`язкового скасування рішення і ухвалення нового судового рішення (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Щодо укладених кредитних договорів, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ст. 11 Закону).

Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між відповідачем ОСОБА_1 та первісними кредиторами не було б укладено.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18 та інших.

Матеріалами справи встановлено, що:

-04.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №02797-09/2022, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, який підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора W756, що був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 НОМЕР_1 , про що йдеться в п. 7 Кредитного договору «Реквізити сторін».

-31.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №100413055 з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором F26136 який було надіслано на мобільний номер телефону зазначений ОСОБА_1 НОМЕР_2 (п. 6 договору).

-08.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №8155554 з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором R11880 який було надіслано на мобільний номер телефону зазначений ОСОБА_1 НОМЕР_2 (п. 6 договору).

-26.06.2023 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №5765673 з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором f86360 який було надіслано на мобільний номер телефону зазначений ОСОБА_1 НОМЕР_3 (п. 9 договору).

На підставі вищенаведених правових норм, беручи до уваги те, що зазначені вище кредитні договори та договір позики підписані відповідачем електронним підписом, наявність якого разом з електронними підписами первісних кредиторів підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, є доведеним факт укладення між сторонами кредитних договорів та договору позики, та про те, що позичальник ОСОБА_1 всі умови договорів цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та погодився із тим, що сторони договорів діяли свідомо, були вільні в укладенні таких договорів, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Таким чином, оскільки вищезазначені договори підписані сторонами, є чинними, у встановленому законом порядку недійсним не визнавались, колегія суддів дійшла висновку про те, що між первісними кредиторами та ОСОБА_1 , як позичальником, виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, апелянт вказує, що позивачем не було надано достатніх, достовірних та належних доказів на підтвердження наявної заборгованості у ОСОБА_1 та доказів видачі кредитних коштів.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику в тому обсязі та у строк, встановлений договором.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок договору.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з простроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

За змістом ст. 635 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.

Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом або договором.

Ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, як це передбачено ст. 530 ЦК України.

У постанові від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17 Верховний Суд зазначив, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17, на яку є посилання у касаційній скарзі, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 (провадження № 61-9710св22) вказав, що відсутність у справі оригіналів первинних бухгалтерських документів, не є підставою для висновку про невиконання умов договору банком та, як наслідок, неотримання позичальником грошових коштів за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1 укладеного договору про надання фінансового кредиту №02797-09/2022 від 04.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 , товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 12300 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 1.2. Вказаного договору кредит надана строком на 25 днів, тобто до 27.09.2025. Дата надання кредиту 04.09.2022.

Відповідно до п. 1.3 договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 638,75% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,75% (процентів) на добу.

Відповідно до п. 1.7 Договору, кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом.

Відповідно до листа від 01.05.2025, кредитні кошти за кредитним договором №02797-09/2022 від 04.09.2022 в розмірі 12300 грн. були перераховані на банківську карту № НОМЕР_4 (а.с. 176).

Відповідно до п. 2.3 договору, у разі якщо Клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п.1.2 цього Договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому Клієнт погоджується що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

Згідно п. 2.5 Договору, при надходженні до Товариства коштів для виконання зобов`язань Клієнта Товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній послідовності: 1) у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу здійснюється повернення суми кредиту.

Відповідно до п. 4.3 договору, сторони узгодили, що у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2. цього Договору та/або в Додатку (ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 2.3. цього Договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №02797-09/2022 від 04.09.2022, розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 47970 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 12300 грн., сума заборгованості за відсотками 35670 грн. (а.с. 80, 183)

Згідно з ч.1.ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.п. 3, 4 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №02797-09/2022 від 04.09.2022, відсотки нараховувались відповідно до п.1.3. договору, по 1,75% в день.

В подальшому починаючи з 29.09.2022, відсотки перейшли в прострочені відсотки та перераховуються відповідно до п. 2.3, а саме по 2,5 % в день, та крім того, вказані відсотки були розраховані відповідно до п. 4.3 Договору, яким передбачено нарахування процентів за кожен день користування кредитом, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору.

Таким чином, враховуючи що умовами договору встановлено можливості пролонгації договору та нарахування відсотків після закінчення строку договору, таким чином нараховану відсотки після 27.09.2022 не є безпідставними.

Вказаний розмір заборгованості відповідачем жодним чином не спростований.

Відповідно до Договору про споживчий кредит №100413055 від 31.05.2023 укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , а саме п. 1.2. сума (загальний розмір) кредиту становить 20000 грн.

Відповідно до п. 1.3. Вказаного договору, Кредит надається загальним строком на 105 днів з 31.05.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.

Відповідно до п.п. 1.3.1. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі

кредиту та завершується 15.06.2023 (рекомендована дата платежу).

Відповідно до п.п 1.3.2. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 13.09.2023 р. (дата остаточного погашення заборгованості).

Відповідно до п.п. 1.4. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 15.06.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 13.09.2023 (останнього дня строку кредитування).

Підпунктом 1.5.1. сторонами погоджено, комісію за надання кредиту 1400 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Відповідно до п.п. 1.5.2. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 3150.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.05 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

Відповідно до п.п. 1.5.3. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 54000.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Відповідно до п.п 1.6. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,,2.3 цього Договору.

Згідно п.п. 2.1. Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_5 .

Відповідно до платіжного доручення №65752033 від 31.05.2023 ТОВ «Мілоан» перерахувало на кредитний рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_5 кошти згідно договору №100413055 в розмірі 20000 грн. (а.с. 171)

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №100413055 від 31.05.2023 відсотки нараховувалися відповідно до п.п. 1.5.2, а саме по 210,00 грн. в день. З 16.06.2023 відсотки нараховуються відповідно до п.п. 1.6., 2.3.1.2, а саме по 600,00 грн. вдень.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 100413055 сума заборгованості ОСОБА_1 становить 78 550 грн., з яких:

- 20 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 57 150 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 1 400 грн. - заборгованість за комісією.

Розмір заборгованості з нарахуванням процентів розрахований кредитодавцем в межах строку визначеного договором кредитування.

Вказаний розмір заборгованості відповідачем не спростований.

Відповідно до кредитного договору №8155554 від 08.06.2023 укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , а саме п. 1.2. сума (загальний розмір) кредиту становить 20000 грн.

Відповідно до п.п. 1.3. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 08.06.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.

Відповідно до п.п. 1.3.1. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі

кредиту та завершується 23.06.2023 (рекомендована дата платежу).

Відповідно до п.п. 1.3.2. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 21.09.2023 р. дата остаточного погашення заборгованості).

Відповідно до п.п. 1.5.1. Комісія за надання кредиту: 1400.00 грн., яка нараховується за

ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Відповідно до п.п. 1.5.2. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 3150.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.05 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

Відповідно до п.п. 1.5.3. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 54000.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Відповідно до п.п 1.6. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована.

Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,,2.3 цього Договору.

Згідно п.п. 2.1. Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_6 .

Відповідно до платіжного доручення №102430598 від 08.06.2023 ТОВ «Мілоан» перерахувало на кредитний рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_6 кошти згідно договору №8155554 в розмірі 20000 грн. (а.с. 174)

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №8155554 від 08.06.2023 відсотки нараховувалися відповідно до п.п. 1.5.2, а саме по 210,00 грн. в день. З 24.06.2023 відсотки нараховуються відповідно до п.п. 1.6., 2.3.1.2, а саме по 600,00 грн. в день.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №8155554 сума заборгованості ОСОБА_1 становить 78 550 грн., з яких:

- 20 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 57 150 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 1 400 грн. - заборгованість за комісією.

Розмір заборгованості з нарахуванням процентів розрахований кредитодавцем в межах строку визначеного договором кредитування.

Вказаний розмір заборгованості відповідачем не спростований.

Відповідно до договору позики №5765673 від 26.06.2023 укладеного між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 , а саме п.п. 2.1. за цим Договором Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти (позику), Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього Договору. Сторони погодили суму позики: 11000 грн. 00 коп.

Відповідно до п.п. 2.3.4. Строк позики: загальний строк - до «14» вересня 2023 року (80

днів). Строк позики складається з розрахункових періодів, визначених Розрахунком.

Відповідно до п.п. 2.4.1. Акційна процентна ставка, фіксована: 1.86750% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання Позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до п. 3.1.1 цього Договору.

Відповідно до п.п. 2.4.2. Базова процентна ставка, фіксована: 2.49000 на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно до п. 3.1.2 цього Договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами відповідної Додаткової угоди, укладеної Сторонами цього Договору.

Відповідно до п.п. 2.4.3. Основна процентна ставка, фіксована: 3.00000% на день - застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду.

Відповідно до п.п. 2.5. Позика надається Позичальнику в день підписання Сторонами Договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок Позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) НОМЕР_7 , зареєстрованого Позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті.

Відповідно до листа від 15.04.2024, кредитні кошти за договором позики №5765673 від 26.06.2023 в розмірі 11000 грн. були перераховані на банківську карту № НОМЕР_7 (а.с. 173).

Відповідно до п.2.7 Договору позики, сторонами погоджено, що розмір процентних ставок, визначених п.2.4 цього Договору є фіксованим та не може бути змінено Позикодавцем в односторонньому порядку.

Особливості нарахування процентів за основною процентною ставкою визначено Розділом 3

цього Договору.

Розділом 4 Договору позики, сторони погодили умови продовження строку позики, серед яких Позичальник чи Позикодавець не мають права продовжити строк позики в односторонньому порядку. Строк позики може бути продовжений лише шляхом укладення Сторонами відповідної Додаткової угоди у формі та спосіб, у який укладено цей Договір позики.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором Позики №5765673 від 26.06.2023 відсотки нараховуються відповідно до умов кредитного договору та Додатку №1 до Договору позики №5765673 від 26.06.2023.

Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором Позики №5765673 від 26.06.2023 становить 35717 грн., з яких:

- 11000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 24717 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Розмір заборгованості з нарахуванням процентів розрахований кредитодавцем в межах строку визначеного договором кредитування.

Вказаний розмір заборгованості відповідачем не спростовано.

Позивачем доведено виконання зобов`язання щодо надання кредитних коштів, однак на протязі строку дії вищевказаних договорів відповідач не виконав умови кредитних договорів, а саме порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, що підтверджується розрахунками вимог банку у зв`язку з неповерненням відповідачами кредитної заборгованості за Договорами.

Згідно з ч.1.ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.п. 3, 4 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що за вищезазначеними договорами товариствами було виконано вимоги кредитних договорів щодо надання кредиту, однак відповідачем вимоги щодо повернення кредитів не було виконано.

ОСОБА_1 не було спростовано обставини отримання кредитних коштів та що зазначені в договорах банківські рахунки йому належать.

Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначені договори підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, ОСОБА_1 на момент укладення договорів не заявляв додаткових вимог щодо умов договору, Кредитори перед укладенням кредитних договорів повідомили позичальника та ознайомили з усіма його умовами, а також надали позичальнику інформацію щодо сукупної вартості кредиту, з урахуванням відсоткової ставки за ним та її складових.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що оспорюваний договір містить несправедливі умови, що, на його переконання, є підставою для відмови в задоволенні вимог про стягнення нарахованих відсотків.

Матеріали справи не містять доказів на спростування презумпції правомірності правочину у цілому, зокрема не спростовано, що під час укладення договору про надання споживчого кредиту позичальник діяв свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодився з його умовами, визначивши при цьому характер правочину і всі його істотні умови, а також отримав кредитні кошти і протягом певного часу виконував умови кредитного договору.

Крім того, ОСОБА_1 не надано належних доказів, які саме пункти кредитного договору є несправедливими та в чому виражена ця несправедливість по відношенню до споживача фінансових послуг, не зазначено у апеляційній скарзі, на підставі яких ознак, зазначених у ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», апелянт кваліфікував умови договору несправедливими, вищезазначені договори чи окремі їх положення, недійсними не визнані.

Посилання апелянта на те, що у зв`язку з веденням на території України воєнного стану банк не мав права на нарахування відсотків починаючи з 24.02.2022 не заслуговують на увагу суду.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На час дії на території України воєнного стану законодавством України не передбачено скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а отже таке нарахування є правомірним і позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки.

Отже, помилковими є посилання апелянта про безпідставне нарахування відсотків після введення на території України воєнного стану, оскільки вказані відсотки передбачені умовами договору та не є штрафними санкціями в розумінні ст. 625 ЦПК України.

Також з матеріалів справи вбачається, що:

28.09.2023 між TOВ «МІЛОАН» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 28092023. За договором факторингу позивач отримав право грошової вимоги за кредитним договором № 100413055 від 31.05.2023 укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 2 від 28.09.2023 до Договору факторингу № 28092023 від 28.09.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 100413055 в сумі 78 550 грн., з яких:

- 20 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 57 150 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 1 400 грн. - заборгованість за комісією.

27.10.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 27102023/1. За договором факторингу від 27.10.2023 із ТОВ « МІЛОАН» позивач отримав право грошової вимоги за кредитним договором № 8155554 від 08.06.2023 укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ..Відповідно до витягу з Реєстру боржників №1 від 27.10.2023 до Договору факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 8155554 в сумі 78 550 грн., з яких:

- 20 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 57 150 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 1 400 грн. - заборгованість за комісією

15.11.2023 ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений Договір факторингу № 15- 11/2023. За договором факторингу № 15-11/2023 від 15.11.2023 із ТОВ «МАНІФОЮ» позивач отримав право грошової вимоги за договором позики №5765673 від 26.06.2023 укладеного між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 ..Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 15.11.2023 до Договору факторингу № 15-11/2023 від 15.11.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 5765673 в сумі 35 717 грн., з яких:

- 11 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 24 717 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою

31.01.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладений Договір факторингу № 31012023. За договором факторингу від 31.01.2023 із ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» позивач отримав право грошової вимоги за кредитним договором № 02797-09/2022 від 04.09.2022 укладеного між ТОВ «Інвеструм» та ОСОБА_1 ..Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №31012023 від 31.01.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 02797-09/2022 до відповідача в сумі 47 970 грн., з яких:

- 12 300 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 35 670 грн. - сума заборгованості за відсотками;

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З урахування конкретних обставин даної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем доведено розмір існуючої заборгованості за вказаними кредитними договорами, оскільки в ході розгляду справи було встановлено обставини погодження між сторонами всіх істотних умов договору.

Відповідачем у справі не спростовано обставин отримання та використання ним кредитних коштів у розміру заборгованості, зазначеного в наданому позивачем розрахунку.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт укладення ОСОБА_1 договору про надання фінансового кредиту №02797-09/2022 від 04.09.2022 з ТОВ «Інвеструм», договору про споживчий кредит №100413055 від 31.05.2023 з ТОВ «Мілоан», договору про споживчий кредит №8155554 від 08.06.2023 з ТОВ «Мілоан», договору позики №5765673 від 26.06.2023 з ТОВ «Маніфою», та факту існування заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по поверненню кредитних коштів за вказаними договорами, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З урахуванням вище наведеного слідує, що оскільки ОСОБА_1 не було спростовано невиконання умов вищевказаних договорів, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 240 787 грн. за вказаними договорами, а саме:

-№ 100413055 - 78 550 грн.

-№ 8155554 - 78 550 грн.

-№ 5765673 - 35 717 грн.

-№ 02797-09/2022 - 47 970 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про сповіщення відповідача про розгляд справи, заочне рішення суду першої інстанції від 01.10.2024, в силу п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення, як прийнятого з порушенням норм процесуального права.

Розподіл судових витрат

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пп. «б,в» п.4 ч.1 ст..382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції у випадку скасування або зміні судового рішення зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 3611,81 гривень.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2024 року скасувати, ухвалити нове.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_8 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) кредитну заборгованість в розмірі 240 787 грн. за договорами :

-№ 100413055 - 78 550 грн.;

-№ 8155554 - 78 550 грн.;

-№ 5765673 - 35 717 грн.;

-№ 02797-09/2022 - 47 970 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_8 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) судовий збір 3 611,81 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 14.10.2025

Головуючий

Судді: