ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6433/25 Справа № 2-1454/10/0408 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р. Є. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 214/9081/13-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

скаржник ОСОБА_1

заінтересовані особи Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерний банк «Укргазбанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року, яка постановлена суддею Скотарем Р.Є. у м. Кривому розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

В березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у не скасуванні арешту майна боржника та заборони на його відчуження.

Скарга обґрунтована тим, що 19 лютого 2007 року між ВАТ АТ» Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання кредиту № 41/03/3, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кошти у розмірі 115 000 грн для придбання квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення своєчасного виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та скаржником був укладений договір іпотеки № 31/03/3/1з від 19 лютого 2007 року.

19 лютого 2007 року скаржник отримав нотаріально засвідчений договір купівлі-продажу та отримав витяг про реєстрацію прав власності № 13690525 від 20 лютого 2007 року.

З часом у скаржника виникли фінансові труднощі та він не зміг виконувати взяті на себе зобов`язання перед банком, як наслідок останній звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом про стягнення заборгованості.

13 липня 2010 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області стягнув з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості по процентам 11 321,78 грн, простроченому кредиту 12 714,87 грн, поточному кредиту 88 666 грн, пеню у розмірі 5 523,94 грн, згідно кредитного договору № 41/03/3 від 19 лютого 2007 року. В рахунок погашення зобов`язань за кредитним договором № 41/03/3 від 19 лютого 2007 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 , належну ОСОБА_1 .

За примусовим виконанням судового рішення банк звернувся до Дзержинського відділу ДВС, який виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № В2-1985(10) від 17 серпня 2010 року та зареєстровано номер обтяжень 10153525.

ОСОБА_1 сплатив заборгованість за кредитним договором, у зв`язку з чим виконавче провадження було закрите.

На початку жовтня 2024 року ОСОБА_1 дізнався про те, що його нерухоме майно, а саме квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 перебуває під арештом на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В2-1985(10) від 17 лютого 2010 року, зареєстрованої 18 серпня 2010 року за № 10153525.

Для зняття арешту скаржник звернувся до Саксаганського ДВС із заявою про зняття арешту та заборони відчуження з нерухомого майна, однак скаржнику була надана відповідь, що виконавчі провадження за 2010 рік знищені, у зв`язку із сплином терміну зберігання. До автоматизованої системи виконавчого провадження інформація про боржника ОСОБА_1 не внесена, отже жодні підстави для скасування арешту у державного виконавця відсутні.

Скаржник вважає, що після завершення виконавчого провадження державний виконавець мала всі підстави для зняття арешту з майна скаржника, оскільки заборгованість була погашена, а у банка відсутні претензії до ОСОБА_1 .

На підставі наведеного вище БардасьО.М. просив суд зобов`язати державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати арешт майна та оголошення заборони на його відчуження боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою В2-1985 (10) від 17 лютого 2010 року, зареєстрованої 18 серпня 2010 року за № 10153525.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року скаргу ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати арешт майна та оголошення заборони на його відчуження боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою В2-1985 (10) від 17 лютого 2010 року, зареєстрованої 18 серпня 2010 року за № 10153525.

В апеляційній скарзі Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не було повідомлено про розгляд скарги ОСОБА_1 14 квітня 2025 року, тому представник апелянта не міг надати свої заперечення проти скарги ОСОБА_1 .

Апелянт зазначає, що згідно запису та постанови про арешт, інформація про що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, неможливо достовірно ідентифікувати за яким саме виконавчим провадженням та з виконання якого виконавчого документа було внесено обтяження до державного реєстру. Натомість суд помилково досліджував докази, надані позивачем, які взагалі не стосуються саме цієї обставини, а саме обтяження № 10153525 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зазначає, що суд при розгляді справи мав витребувати у реєстратора такого обтяження копію постанови державного виконавця про арешт майна В2-1985 (10) від 17 лютого 2010 року для вивчення, чи можливості ідентифікувати, який саме виконавчий документ був на виконанні у 2010 році і за яким виконавчим провадженням були застосовані заходи примусового виконання, а саме накладено арешт на майно та оголошення заборону на його відчуження стосовно боржника ОСОБА_1 .

У відзивах на апеляційну скаргу представник скаржника ОСОБА_1 та Акціонерний банк «Укргазбанк», кожен окремо, просять ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника ОСОБА_1 адвоката Недашківську А.Ю., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, представника АБ «Укргазбанк» - Артемова А.О., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, 19 лютого 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», та ОСОБА_1 , був укладений договір про надання кредиту № 41/03/3, відповідно до п.1. якого, ОСОБА_1 отримав грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у розмірі 115 000 грн зі сплатою 17,5% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 18 лютого 2017 року.

З метою забезпечення своєчасного виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між Банком та ОСОБА_1 , був укладений договір іпотеки № 41/03/3/1з від 19 лютого 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 36, відповідно до умов якого банку було передано нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, яка розташована на першому поверсі 2 поверхового будинку, загальною площею 82, 2 кв.м., житловою площею 50,3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу на праві договору купівлі продажу квартири від 19 лютого 2007 року посвідченим Пахомовою Н.І., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, за реєстровим № 1628.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2010 року позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по: простроченим процентам 11 321,78 грн, простроченому кредиту - 12 714, 87 грн, поточному кредиту - 88 666 грн, пеню у розмірі 5 523, 94 гривень, всього - 118 226, 59 грн згідно кредитного договору № 41/03/3 від 19 лютого 2007 року та понесені судові витрати, судовий збір у розмірі 1 182,26 грн, ІТЗ - 120 грн.

В рахунок погашення зобов`язань за кредитним договором № 41/03/3 від 19 лютого 2007 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , належну ОСОБА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Додатку «Реєстр нерухомості» щодо суб`єкта ОСОБА_1 № 963 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження В2-1985(10) від 17 серпня 2010 року Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 з реєстраційним номером обтяження 10153525.

Згідно довідки начальника відділення № 183/03 АБ «Укргазбанк» від 19 червня 2024 року № 5-183/03/39/2024 станом на 18 червня 2024 року ОСОБА_1 повністю виконав зобов`язання по кредитному договору № 41/03/3 від 19 лютого 2007 року, укладеному з АБ «Укргазбанк» (а.с. 90 зворот).

Відповідно до довідки начальника відділення № 251/14 АБ «Укргазбанк» Л. Мамедової № 5-251/14/1032/2024 від 06 грудня 2024 року - претензій до ОСОБА_1 в АБ «Укргазбанк» щодо виконання умов кредитного договору № 41/03/3 від 19 лютого 2007 року відсутні (а.с.53).

Відповідно до листа Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25 жовтня 2024 року № 23.11-34/306726 за підписом начальника відділу Новіковою О. надано відповідь на запит ОСОБА_1 , в якій зокрема повідомлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстровано обтяження арешт майна ОСОБА_1 за постановою В2-1985(10) від 17 серпня 2010 року. Книги обліку вхідної кореспонденції та виконавчих проваджень, які перебували на виконанні у 2010 році знищено у зв`язку зі спливом терміну зберігання у паперовому вигляді. До Автоматизованої системи виконавчого провадження інформація про боржника ОСОБА_1 не винесена, а отже жодні підстави для скасування арешту з майна ОСОБА_1 у державного виконавця відсутні (а.с.52).

Звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у не скасуванні арешту майна боржника та заборони на його відчуження, скаржник посилався на те, що він не має невиконаних зобов`язань перед АБ «Укргазбанк».

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 повністю виконав зобов`язання по кредитному договору № 41/03/3 від 19 лютого 2007 року, укладеному з АБ «Укргазбанк», що підтверджено матеріалами справи та у банка відсутні претензії щодо виконання умов кредитного договору № 41/03/3 від 19 лютого 2007 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон «Про виконавче провадження».

Згідно із статтею 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Згідно з частиною 5 статті 59 Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Серед вказаних в частині 4 статті 59 Закону відсутні такі підстави для зняття виконавцем арешту як безпосереднє виконання боржником перед новим кредитором грошового обов`язку, визначеного виконавчим листом. У зв`язку із цим передбачених законом підстав зобов`язувати державного виконавця скасувати раніше накладений ним арешт з усього майна не має, а ефективним та належним способом захисту прав скаржника в такій ситуації, відповідно до приписів частини 5 статті 59 Закону, є скасування арешту з майна боржника за ухвалою суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 129 Конституції України визначено,що основними задачами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, наявність арешту на майно скаржника за відсутністю виконавчого провадження, порушує право останнього на вільне володіння та розпорядження своєю власністю.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2010 року позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по: простроченим процентам 11 321,78 грн, простроченому кредиту - 12 714, 87 грн, поточному кредиту - 88 666 грн, пеню у розмірі 5 523, 94 гривень, всього - 118 226, 59 грн згідно кредитного договору № 41/03/3 від 19 лютого 2007 року та понесені судові витрати, судовий збір у розмірі 1 182,26 грн, ІТЗ - 120 грн.

В рахунок погашення зобов`язань за кредитним договором № 41/03/3 від 19 лютого 2007 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , належну ОСОБА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Додатку «Реєстр нерухомості» щодо суб`єкта ОСОБА_1 № 963 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження В2-1985(10) від 17 серпня 2010 року Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 з реєстраційним номером обтяження 10153525.

Згідно довідки начальника відділення № 183/03 АБ «Укргазбанк» від 19 червня 2024 року № 5-183/03/39/2024 станом на 18 червня 2024 року ОСОБА_1 повністю виконав зобов`язання по кредитному договору № 41/03/3 від 19 лютого 2007 року, укладеному з АБ «Укргазбанк» (а.с. 90 зворот).

Відповідно до довідки начальника відділення № 251/14 АБ «Укргазбанк» Л. Мамедової № 5-251/14/1032/2024 від 06 грудня 2024 року - претензій до ОСОБА_1 в АБ «Укргазбанк» щодо виконання умов кредитного договору № 41/03/3 від 19 лютого 2007 року відсутні (а.с.53).

Отже, матеріалами справи вірно встановлено, що ОСОБА_1 повністю виконав зобов`язання по кредитному договору № 41/03/3 від 19 лютого 2007 року, укладеному з АБ «Укргазбанк», що підтверджено матеріалами справи та у банка відсутні претензії щодо виконання умов кредитного договору № 41/03/3 від 19 лютого 2007 року.

При цьому, знищення матеріалів виконавчого провадження за сплином терміну зберігання не може обмежувати права боржника власника нерухомого майна, враховуючи те, що ним повністю виконано зобов`язання.

Таким чином, не зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при знищенні виконавчого провадження є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право ОСОБА_1 , яке підлягає захисту шляхом зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі №817/928/17, провадження № К/9901/20268/18.

Обставини на підставі яких було накладено арешт на нерухоме майно скаржника ОСОБА_1 станом на сьогоднішній день відсутні, виконавче провадження в межах якого накладався арешт завершено, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки продовження дії арешту нерухомого майна порушує права скаржника.

Не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали доводи апеляційної скарги про те, що Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не було повідомлено про розгляд скарги ОСОБА_1 14 квітня 2025 року, тому представник апелянта не міг надати свої заперечення проти скарги ОСОБА_1 , оскільки судова повістка про розгляд справи, призначений на 14 квітня 2025 року була доставлена до електронного кабінету зареєстрованого користувача - Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 25 березня 2025 року, що є належним повідомленням сторони про розгул справи.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково досліджував докази, надані позивачем, які взагалі не стосуються саме цієї обставини, а саме обтяження № 10153525 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та при розгляді справи суд мав витребувати у реєстратора такого обтяження копію постанови державного виконавця про арешт майна В2-1985 (10) від 17 лютого 2010 року для вивчення, чи можливості ідентифікувати, який саме виконавчий документ був на виконанні у 2010 році і за яким виконавчим провадженням були застосовані заходи примусового виконання, а саме накладено арешт на майно та оголошення заборону на його відчуження стосовно боржника ОСОБА_1 , оскільки відсутні підстави вважати, що арешт майна та оголошення заборони на його відчуження боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою В2-1985 (10) від 17 лютого 2010 року, зареєстрованої 18 серпня 2010 року за № 10153525, було накладено не на підставі виконавчого документа з виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2010 року, а на підставі іншого виконавчого документа. Відповідних клопотань про витребування у реєстратора копії постанови державного виконавця про арешт майна В2-1985 (10) від 17 лютого 2010 року, в суді першої інстанції Саксаганським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), належним чином повідомленим про розгляд даної справи, заявлено не було.

Колегія суддів зауважує, що наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: