ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6265/25 Справа № 199/470/24 Суддя у 1-й інстанції - ЯКИМЕНКО Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 17 березня 2025 року у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2024 року ДМР звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що житловий будинок АДРЕСА_1 , належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на підставі рішення міської Ради народних депутатів від 19.11.2003 №11/13.

Відповідно до листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 24.10.2023 №2/5-1888, склад зареєстрованих осіб у квартирі АДРЕСА_2 становить 5 осіб, а саме: ОСОБА_2 , зареєстрована з 08.08.1996 по теперішній час; ОСОБА_3 , зареєстрована з 27.01.2006 по теперішній час; ОСОБА_5 , зареєстрована з 11.06.2010 по теперішній час; ОСОБА_6 , зареєстрована з 11.06.2010 по теперішній час; та неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 27.07.2006 по теперішній час.

Згідно з інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, встановлено, що 26.05.2023 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2023 року, укладеним між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою Ольгою Валеріївною (номер запису про право власності 50418261).

Відповідно до п. 1.2 договору купівлі-продажу від 26.05.2023 року відчужувана квартира належить продавцю ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради міста Дніпропетровська за №291/3, зареєстрованого Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» у реєстровій книзі №134п, реєстровий №824 від 20.05.1994.

Отже, на теперішній час право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 .

Однак, згідно з пунктом 1.7 Положення про департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, яке затверджене рішенням Дніпровської міської ради №33/17 від 21.12.2016 року, даний департамент визначений органом приватизації житлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпра.

Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради було повідомлено Дніпровську міську раду про те, що за архівними даними приватизаційних справ департаменту відсутня інформація щодо передачі у власність громадянам, шляхом приватизації квартири АДРЕСА_2 .

Листом від 18.08.2023 за №8443 Комунальне підприємство «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради повідомило, що станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , не проводилась.

Крім цього, виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська не приймалось рішення від 13.05.1994 року №291/3, на підставі якого спірна квартира належала ОСОБА_7 , що підтверджується листом Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 23.10.2023 року за №6/2-45.

Позивач зазначає, що приватизація вказаної квартири жодною особою, яка на теперішній час зареєстрована у спірній квартирі, не відбувалась, розпорядження про приватизацію органом приватизації не приймалось, а також свідоцтво про право власності на спірну квартиру було підроблене з метою заволодіння майном комунальної власності.

Згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 10.01.2024 року, вартість квартири АДРЕСА_2 , становить 2237164,61 грн., проте, відповідно до ціни нерухомого майна, вказаної у договорі купівлі-продажу від 26.05.2023 року за №6100, ОСОБА_1 придбав її за 1433907,70 грн., що майже у половину дешевше ніж оціночна вартість спірної квартири.

Відповідно до п. 1.7 договору купівлі-продажу від 26.05.2023 року нотаріусом перевірено за довідкою відсутність малолітніх та неповнолітніх дітей, права яких можуть бути порушені в разі відчуження квартири згідно зі ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей». Утім, станом на дату укладання договору купівлі-продажу та по теперішній час у квартирі зареєстрована неповнолітня особа - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що квартира АДРЕСА_2 , вибула із власності Дніпровської міської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради поза волею власника, а отже наявні підстави для повернення вказаного майна шляхом його витребування.

На підставі викладеного, позивач просив суд витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_4 , та покласти судові витрати на відповідача.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 17 березня 2025 року позов Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволено.

Витребувано від ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_4 .

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 21508 гривень 62 копійки.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на підставі рішення міської Ради народних депутатів від 19.11.2003 №11/13 (а.с.32).

Згідно з інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що 26.05.2023 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2023 року, укладеним між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою Ольгою Валеріївною (номер запису про право власності 50418261) (а.с.36).

Відповідно до п. 1.2 договору купівлі-продажу від 26.05.2023 року відчужувана квартира належить продавцю ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради міста Дніпропетровська за №291/3, зареєстрованого Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» у реєстровій книзі №134п, реєстровий №824 від 20.05.1994 (а.с.26-28).

Отже, на теперішній час право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 .

Як вбачається з листа Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 10.08.2023 року за №3/9-6577, за архівними даними приватизаційних справ департаменту відсутня інформація щодо передачі у власність громадянам, шляхом приватизації квартири АДРЕСА_2 (а.с.13).

Листом від 18.08.2023 за №8443 Комунальне підприємство «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради повідомило, що станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , не проводилась (а.с.24).

Відповідно до листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 24.10.2023 №2/5-1888, склад зареєстрованих осіб у квартирі АДРЕСА_2 становить 5 осіб, а саме: ОСОБА_2 , зареєстрована з 08.08.1996 по теперішній час; ОСОБА_3 , зареєстрована з 27.01.2006 по теперішній час; ОСОБА_5 , зареєстрована з 11.06.2010 по теперішній час; ОСОБА_6 , зареєстрована з 11.06.2010 по теперішній час; та неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 27.07.2006 по теперішній час (а.с.14-15).

Відомості про реєстрацію ОСОБА_1 у спірній квартирі відсутні, що підтверджується довідкою №669 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10.02.2025 року (а.с.160).

Також, згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 10.01.2024 року, вартість квартири АДРЕСА_2 , становить 2237164,61 грн., проте відповідно до ціни нерухомого майна, вказаної у договорі купівлі-продажу від 26.05.2023 року за №6100, ОСОБА_1 придбав її за 1433907,70 грн., що майже у половину дешевше ніж оціночна вартість спірної квартири (а.с.29-31).

Крім цього, виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська не приймалось рішення від 13.05.1994 року №291/3, на підставі якого спірна квартира належала ОСОБА_7 , що підтверджується листом Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 23.10.2023 року за №6/2-45 (а.с.25).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що приватизація спірної квартири не відбувалась, розпорядження про приватизацію органом приватизації не приймалось, спірне нерухоме майно вибуло з власності Дніпровської міської ради поза волею власника іншим шляхом.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Статтею 41 Конституції України та статтею 319 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і право розпоряджатися майном належить лише власникові майна.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Підстави набуття права власності визначені у статті 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пункт 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підставою для проведення державної реєстрації прав є документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, подані органу державної реєстрації прав, нотаріусу як спеціальному суб`єкту, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, разом із заявою (стаття 19 Закону).

Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності (частина 1 статті 345 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду " до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках), де мешкають два і більше наймачів.

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Положеннями ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону.

Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття.

З матеріалів справи вбачається, що за архівними даними приватизаційних справ департаменту відсутня інформація щодо передачі у власність громадянам, шляхом приватизації квартири АДРЕСА_2 (а.с.13).

Листом від 18.08.2023 за №8443 Комунальне підприємство «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради повідомило, що станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , не проводилась (а.с.24).

Відповідно до листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 24.10.2023 №2/5-1888, склад зареєстрованих осіб у квартирі АДРЕСА_2 становить 5 осіб, а саме: ОСОБА_2 , зареєстрована з 08.08.1996 по теперішній час; ОСОБА_3 , зареєстрована з 27.01.2006 по теперішній час; ОСОБА_5 , зареєстрована з 11.06.2010 по теперішній час; ОСОБА_6 , зареєстрована з 11.06.2010 по теперішній час; та неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 27.07.2006 по теперішній час (а.с.14-15).

Відомості про реєстрацію ОСОБА_1 у спірній квартирі відсутні, що підтверджується довідкою №669 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10.02.2025 року (а.с.160).

Виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська не приймалось рішення від 13.05.1994 року №291/3, на підставі якого спірна квартира належала ОСОБА_7 , що підтверджується листом Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 23.10.2023 року за №6/2-45 (а.с.25).

Враховуючи зазначене, приватизація вказаної квартири жодною особою, яка на теперішній час зареєстрована у спірній квартирі, не відбувалась, розпорядження про приватизацію органом приватизації ніколи не приймалось .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 , набуто ОСОБА_1 неправомірно. Ні ОСОБА_1 , ані ОСОБА_7 , не змогли б у встановлений законний спосіб зареєструвати право власності на спірну квартиру, оскільки це майно перебувало у комунальній власності та передано у користування наймачеві ОСОБА_2 ..

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

У п. п. 2 і 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння, чи вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У ч. 3 ст. 388 ЦК України передбачено самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.

За нормою ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За змістом положень ст. ст. 317, 319 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин, і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Зазначена норма передбачає вичерпне коло підстав, за яких власник зберігає право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Такою підставою є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Тобто випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача.

Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суд повинен встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК, зокрема - чи з волі власника вибуло це майно з його володіння.

Установивши, що Дніпровська міська рада жодних дій, передбачених чинним законодавством, для відчуження спірної квартири на користь третіх осіб не здійснювала, спірна квартира вибула з комунальної власності поза волею її власника, шляхом відчуження вказаного майна особою, що не мала права його відчужувати, оскільки не була власником такого майна, суд першої інстанції, обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та витребування у ОСОБА_8 на користь Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради спірної квартири.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вибуття майна із комунальної власності поза волею територіальної громади унеможливлює в подальшому на виконання повноважень та завдань територіальної громади міста передати його у користування найменш забезпеченим та найбільш соціально потребуючим категоріям населення територіальної громади.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував та є однаковими з доводами які були викладені у позовній заяві.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 17 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 15 жовтня 2025 року.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: