Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Провадження № 2-н/357/2547/25
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

06 жовтня 2025 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукуров В. П. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати за послуги з постачання природного газу

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2025 року, до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 зі сплати за послуги з постачання природного газу.

04 вересня 2025 року, на виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, судом направлено запит до відділу обліку та моніторингу інформації ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області про реєстрацію місця проживання з метою отримання відомостей про реєстрацію місця проживання боржника та 01 жовтня 2025 року судом отримано відповідь, яка передана судді 02 жовтня 2025 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу та відповідно до ч. 1 ст. 167 ЦПК України розгляд заяви проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник зазначив адресу проживання боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , по якій і виник борг, однак, згідно відповіді на запит з відділу обліку та моніторингу інформації ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області вбачається, що місцем реєстрації боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 16 грудня 2004 року є: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 9 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Згідно зі ст.162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору є стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з надання послуг постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 , що не відноситься до адміністративної території Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України, передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою (виключна підсудність).

Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Предметом заяви у даній справі є зобов`язання, які випливають з надання житлово-комунальних послуг. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна. З урахуванням наведеного, заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Вищевказані висновки підтверджуються постановою Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

З урахуванням наведеного, позовна заява про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з надання послуг постачання теплової енергії має пред`являтися за місцем знаходження нерухомого майна, за правилами виключної підсудності.

В даному випадку заявник звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, оскільки зазначив місце проживання боржника, ОСОБА_1 , як місце виконання договору, за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.п. 10 п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 року № 807-IX у Київській області утворено Білоцерківський район (з адміністративним центром у місті Біла Церква) у складі територій Білоцерківської міської, Володарської селищної, Гребінківської селищної, Ковалівської сільської, Маловільшанської сільської, Медвинської сільської, Рокитнянської селищної, Сквирської міської, Ставищенської селищної, Таращанської міської, Тетіївської міської, Узинської міської, Фурсівської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Село Безугляки це село в Україні, яке з 17 липня 2020 року належить до Фурсівської територіальної громади, яка у свою чергу входила до Сквирського району Київської області, у зв`язку з ліквідацією районів в Київській області, однак, до зміни адміністративно-територіального устрою (до 17 липня 2020 року) село Безугляки було населеним пунктом Сквирського району Київської області.

Водночас, згідно ч. 3-1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Так, Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан, який діє і на даний час.

Також, Рада суддів України в листі від 22.07.2020 №9рс-466/20 зазначила, що до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Дослідивши матеріали справи та матеріали додані до заяви, суд прийшов до висновку, що необхідно відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати за послуги з постачання природного газу, у зв`язку із тим, що заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст. 160, 161, 164, 165, 166 ЦПК України ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати за послуги з постачання природного газу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. П. Цукуров