Справа № 462/5413/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 жовтня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючого судді Колодяжного С.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ТОВ «Коллект центр» 21.07.2025 року через систему «Електронний суд» звернулося в Залізничний районний суд м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами №4090448 від 14.07.2021 року та №75794689 від 27.05.2021 року в розмірі 16645,11 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір №75794689, відповідно до якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути в порядку та строки, визначені договором. Крім того, 14.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір №4090448, відповідно до якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути в порядку та строки, визначені договором. В подальшому, 26.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №26-01/2022-83, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4090448 від 14.07.2021 року. 27.01.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №27/01/2022, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №75794689 від 27.05.2021 року. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір факторингу №10-01/2023, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за договорами №4090448 від 14.07.2021 року та №75794689 від 27.05.2021 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитними договорами: за кредитним договором №75794689 від 27.05.2021 року у розмірі 6984,46 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 2550 грн.; заборгованість по відсотках 4387,80 грн., 3% річних 5,86 грн., інфляційних збитків 40,80 грн.; за договором позики №4090448 від 14.07.2021 рокуу розмірі 9660,65 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 2182 грн.; заборгованість по відсотках 7275,65 грн., комісія 203 грн. Посилаючись на викладене, ТОВ «Коллект Центр» просить суд стягнути із ОСОБА_1 16645,11 грн. за кредитними договорами та понесені судові витрати у справі.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 23.07.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, дослідивши подані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 14.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено Договір про споживчий кредит №4090448 (а.с.11-15), який був підписаний електронним підписом позичальника, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2900 грн., строком на 9 днів. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту 23.07.2021 року (п.1.2-1.4 Договору).

Проценти за користування кредитом 229,68 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2, 1.5.3 Договору).

14.07.2021 року відповідачем також підписано анкету-заяву на кредит №4090448, в якому зазначено основні умови кредитування, інформацію щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту (а.с.17).

Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор U90713, для підписання договору про споживчий кредит №4090448 (а.с.23).

Відповідно до квитанції №54189877 від 13.11.2022року ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_2 5000 грн.; призначення платежу кошти згідно договору №102790419(а.с.23).

З матеріалів справи вбачається, що факт перерахування грошових коштів ТОВ «Мілоан» на картковий рахунок відповідача підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 12.12.2024 року (а.с.23 зворот).

Крім цього, 27.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено в письмовій формі у вигляді електронних документів договір позики №75794689, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2550 грн., строком на 30 днів, із фіксованою процентною ставкою 1,99% (а.с.26).

З матеріалів справи вбачається, що факт перерахування грошових коштів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на картковий рахунок відповідача підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 10.06.2025 року(а.с.33).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов?язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов?язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Приписами ст.12 цього Закону передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз?яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов?язані з нею.

Договір, укладений у електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19; від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18; від 07.10.2020 року № 127/33824/19.

Також встановлено, що 26.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги за договорами кредитів (а.с.39-42).

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №4090448 у розмірі 6496,75 грн., з яких 2182 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4111,75 грн. - заборгованість по відсотках, 203 грн. заборгованість по комісії (а.с.44).

Крім того, 27.01.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №27/01/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги за договорами кредитів (а.с.46-48).

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №27/01/2022 від 27.01.2022 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №75794689 у розмірі 6937,80 грн., з яких 2550 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4387,80 грн. заборгованість по відсотках (а.с.51).

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» приймає належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за договорами кредитів (а.с.53-56).

Відповідно до Витягів з реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №4090448 у розмірі 9660,65 грн. та за договором позики №75794689 у розмірі 6984,46 грн. (а.с.60, 61).

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов?язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов?язань не допускається.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов?язаний виконати свій обов?язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов?язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Стаття 1049 ЦК України зобов?язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання.

Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов?язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Положеннями ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Враховуючи досліджені судом докази на підтвердження відступлення права вимоги за кредитними договорами, суд зазначає, що відступлення права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитними договорами №4090448 від 14.07.2021 року та №75794689 від 27.05.2021 року та набуття такого права ТОВ «Коллект центр» відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов.

Згідно розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит №4090448 від 14.07.2021 року станом на 26.06.2025 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом в розмірі 9660,65 грн., з яких 2182 грн. заборгованість за тілом кредита, 7275,65 грн. заборгованість за процентами, 203 грн. заборгованість по комісії (а.с.62).

Згідно розрахунку заборгованості за договором позики №75794689 від 27.05.2021 року станом на 26.06.2025 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом в розмірі 6984,46 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 2550 грн.; заборгованість по відсотках 4387,80 грн., 3% річних 5,86 грн., інфляційні збитки 40,80 грн. (а.с.63).

Щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит №4090448 від 14.07.2021 року, яка заявлена позивачем до стягнення, суд зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження №14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Встановлено, що відповідно до умов договору про споживчий кредит №4090448 від 14.07.2021 року, ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 2900 грн., строком на 30 днів, а саме до 23.07.2021 року, з фіксованою базовою процентною ставкою в розмірі 0,88 % в день.

Додаткових договорів щодо продовження строку дії договору №4090448 від 14.07.2021 року між сторонами не укладалось.

Оскільки договором про споживчий кредит №4090448 від 14.07.2021 року визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом цього строку позивач мав право нараховувати відповідачу ОСОБА_1 передбачені цим договором відсотки.

Відтак, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за відсотками станом на 10.09.2021 року становить 3238,88 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Також, з розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 31.07.2021 року по 01.11.2021 року за договором про споживчий кредит №4090448 від 14.07.2021 року ОСОБА_1 сплатив заборгованість за відсотками у розмірі 1468 грн.

Таким чином, оскільки відповідачем ОСОБА_1 в повному обсязі сплачено відсотки за користування договором про споживчий кредит №4090448 від 14.07.2021 року, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором про споживчий кредит №4090448 від 14.07.2021 року, яка заявлена позивачем та складається із заборгованості за процентами задоволенню не підлягає.

Відтак, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №4090448 від 14.07.2021 року становить 2385 грн., з яких 2182 грн. заборгованість за кредитом, 203 грн. заборгованість по комісії.

Щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №75794689 від 27.05.2021 року, яка заявлена позивачем до стягнення, суд зазначає наступне.

Встановлено, що відповідно до умов договору позики №75794689 від 27.05.2021 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 2550 грн., строком на 30 днів, а саме до 26.06.2021 року, із зниженою процентною ставкою в розмірі 0,79 % в день.

Додаткових договорів щодо продовження строку дії договору №75794689 від 27.05.2021 року між сторонами не укладалось.

Оскільки договором позики №75794689 від 27.05.2021 року визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом цього строку позивач мав право нараховувати відповідачу ОСОБА_1 передбачені цим договором відсотки.

Відтак, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за відсотками станом на 26.06.2021 року становить 604,50 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Також, з розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 30.06.2021 року по 01.11.2021 року за договором позики №75794689 від 27.05.2021 року ОСОБА_1 сплатив заборгованість за відсотками у розмірі 2107,56 грн.

Таким чином, оскільки відповідачем ОСОБА_1 в повному обсязі сплачено відсотки за користування договором позики №75794689 від 27.05.2021 року, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором позики №75794689 від 27.05.2021 року, яка заявлена позивачем та складається із заборгованості за процентами задоволенню не підлягає.

Відтак, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором позики №75794689 від 27.05.2021 року становить 2596,66 грн., з яких 2550 грн. заборгованість за кредитом, 40,80 грн. інфляційні збитки, 5,86 грн. 3% річних.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами, суд дійшов висновку, що у нового кредитора виникло право на стягнення суми заборгованості за вказаними договорами у розмірі 4981,66 грн. (2385 грн. + 2596,66 грн.), задовольнивши позовні вимоги частково.

Щодо стягнення з відповідача та користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» укладено договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року (а.с.65-66).

Факт надання правничої допомоги і розмір витрат на таку підтверджується витягом з акта №11 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 року та заявкою про надання юридичної допомоги №263 від 02.06.2025 року, згідно яких загальна вартість наданих послуг правничої допомоги становить 9000 грн.

За положеннями ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Задовольняючи позовні вимоги частково, відповідно до положень ст.141 ЦПК України та вказаного роз`яснення, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн. розділяються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, із відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» слід стягнути 2693,70 (29,93 % від 9000 грн.) грн. витрат на професійну правничу допомогу та 725,02 (29,93 % від 2422,40 грн.) грн. судового збору.

Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 264-265, 274, 279, 280-281 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»4981,66 грн. заборгованості за кредитними договорами:

- за договором про споживчий кредит №4090448 від 14.07.2021 року у розмірі 2385 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 2182 грн.; заборгованість по комісії 203 грн.;

- за договором позики №75794689 від 27.05.2021 року у розмірі 2596,66 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 2550 грн.; інфляційні втрати 40,80 грн; 3% річних 5,86 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»725,02 грн. витрат зі сплати судового збору та 2693,70 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 3418,72 грн. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження: м.Київ, вул.Мечнікова, буд.3, оф.306;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Текст рішення складено 16.10.2025 року.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний