Справа № 161/9197/25
Провадження № 2/161/3513/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Ващук В.В.,

розглянувши у в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ДКП «Луцьктепло» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 24 вересня 2013 року №577-1 ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку.

Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачами послуг з теплопостачання, що надаються ДКП «Луцьктепло» у вказану квартиру. Свого обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг відповідачі належним чином не виконували, а тому станом на 01.02.2025 за особовим рахунком останніх утворилась заборгованість по теплопостачанню в розмірі 55208,03 грн.

З врахуванням наведеного позивач просить стягнути з солідарно відповідачів на свою користь суму заборгованості за надані послуги по теплопостачанню в розмірі 55208,03 та судові витрати в справі.

Ухвалою суду від 20 травня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами справи.

11.06.2025 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким остання просить застосувати строки позовної давності до позовних вимог та відмовити у задоволенні позову. Також зазначила, що вона є власником квартири, а тому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є належними відповідачами у справі, оскільки не є співвласниками квартири.

Ухвалою суду від 19 червня 2025 року постановлено перейти від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засіда Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

В судове засідання представник позивача Ессел А.І. не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позовної заяви підтримала, просила їх задовольнити. в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сидун О.С. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності ОСОБА_1 , позовні вимоги заперечують повністю, просять відмовити в їх задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином, що стверджується матеріалами справи. Причини неявки не повідомили, клопотання про відкладення слухання справи від них також не надходило. Відзив на позовну заяву не надали.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Згідно ч. 3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.Споживач незвільняється відоплати житлово-комунальнихпослуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.

Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а укладання договору про надання послуг є обов`язком обох сторін.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо) (п. 1 ч. 1ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 68 ЖК України жильці зобов`язані своєчасно проводити оплату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4 ).

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину від 19.09.1996 вбачається, що власником квартири є відповідач ОСОБА_1 (дошлюбне ОСОБА_4 ) (а.с. 24 26).

З розрахунку послуги з постачання теплової енергії та розрахунку абонентського обслуговування опалення вбачається, що позивачем, за адресою реєстрації відповідачів, надаються послуги по теплопостачанню.

З наданих розрахунків вбачається, що за період з січня 2019 року по грудень 2024 року включно у відповідачів виникла заборгованість перед ДКП «Луцьктепло» за постачання теплової енергії в розмірі 54528,95 грн, за період з лютого 2021 року по грудень 2024 року включно у відповідачів виникла заборгованість перед ДКП «Луцьктепло» за абонентське обслуговування опалення в сумі 679,08 грн (а.с.5 - 6).

Відповідачем ОСОБА_1 не визнається поданий позивачем розрахунок, однак власного розрахунку суду не подано.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд приходить до висновку, що розрахунок, проведений позивачем - ДКП «Луцьктепло», є обґрунтованим, будь-яких сумнів щодо його недостовірності у суду не виникло.

Щодо невизнання позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як до відповідачів через відсутність у їх права власності на квартиру, частку в квартирі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Згідно з ч.3 ст. 9 ЗУ " Про житлово-комунальні послуги" визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Щодо посилання відповідача на строк позовної давності, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд застосовує позовну давність за заявою відповідача.

Зважаючи на те, що відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне на підставі ч.3 ст. 267 ЦК України застосувати трирічний строк позовної давності.

Водночас, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово продовжено (у тому числі, й станом на час звернення КП «Харківські теплові мережі» з позовом до суду).

Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

ЗазначенийЗакон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України "Про правовий режим воєнного стану"введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, дію якого неодноразово продовжено.

За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З огляду на викладене, на час дії встановленого карантину та воєнного стану, строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, не спливає.

З матеріалів справи встановлено, що позивач просить стягнути заборгованість за період з січня 2019 року по грудень 2024 року включно за постачання теплової енергії в розмірі 54528,95 грн, за період з лютого 2021 року по грудень 2024 року включно - за абонентське обслуговування опалення в сумі 679,08 грн.

Таким чином, на момент подання позивачем позову про стягнення боргу в Україні діє правовий режим воєнного стану, а тому позивачем не пропущено строків позовної давності, визначену ст. 257 ЦК України, до вимог про стягнення боргу за абонентське обслуговування опалення за період з лютого 2021 року по грудень 2024 року включно.

Отже, у даних спірних правовідносинах позовна давність в силу пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову не спливла, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за абонентське обслуговування опалення за період з лютого 2021 року по грудень 2024 року включно в сумі 679,08 грн підлягає задоволенню.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості за постачання теплової енергії вбачається, що у період заборгованості (січень 2019 грудень 2024 включно) відповідачі здійснювали часткові проплати за отримані послуги, зокрема у липні 2020 року, березні 2021 року, грудні 2021 року.

Згідно ч. 1, 3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Отже, матеріалами справи встановлено, що відповідачі вчиняли дії, що свідчать про визнання ними боргу за постачання теплової енергії, а позовна давність внаслідок таких дій відповідача переривалась, тому заява відповідача про застосування строку позовної давності до пред`явлених позовних вимог не підлягає до задоволення, оскільки позовні вимоги заявлені в межах строків позовної давності.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.01.2019 року по справі № 437/2726/13-ц, провадження № 61-22335св18.

Згідно з ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство в Україні здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, з огляду на викладене, з врахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що відповідачами були порушені умови надання житлово-комунальних послуг по теплопостачанню, отже позовні вимоги ДКП «Луцьктепло» є обґрунтованими, а тому з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача заборгованість в сумі 55208,03 грн, що складається із заборгованості за постачання теплової енергії в сумі 54528,95 грн, заборгованості за абонентське обслуговування опалення в сумі 679,08 грн.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст.12,77,81,141,247,259,263-268,280,354 ЦПК України, ст.ст. 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 83, 247,258, 259, 263, 265 ЦПК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», суд

У Х В А Л И В:

Позов Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з боржників ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , на користь стягувача - Державного комунального підприємства «Луцьктепло», яке знаходиться за адресою: 43005, місто Луцьк, вул. Гулака Артемовського, 20, , суму заборгованості в розмірі 55 208 (п`ятдесят п`ять тисяч двісті вісім) гривень 03 коп. на рахунок із спеціальним режимом використання IBAN НОМЕР_4 - категорія "Населення", МФО 322313, АТ "Укрексімбанк", .

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Державного комунального підприємства «Луцьктепло» 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. судового збору, з кожного по 1009 (одній тисячі дев`ять) грн. 34 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Державне комунальне підприємство «Луцьктепло», код ЄДРПОУ 30391925, місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Гулака-Артемовського, 20;

Відповідач 1: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач 2: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач 3: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 13.10.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Людмила ПРИСЯЖНЮК