У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2025 Справа №607/21196/25 Провадження №2-о/607/544/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазан В.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Сампари Надії Миронівни, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Тернопільська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Сампара Н.М., заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Тернопільська районна державна нотаріальна контора звернулась із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення відповідно до якої просить встановити юридичний факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживала із спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із змісту поданої заяви, заявник вказує на те, що ОСОБА_4 , який є чоловіком заявниці ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у зоні проведення бойових дій, після смерті якого відкрилась спадщина на усе належне йому майно. 12.08.2025 Тернопільською районною державною нотаріальною конторою за заявою дружини ОСОБА_1 заведено спадкову справу №7445599. 07.10.2025 зазначеною нотаріальною конторою видано довідку про те, що спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та який на день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1 є дружина померлого ОСОБА_1 , діти померлого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Спадщину також прийняла мати померлого ОСОБА_2 , факт прийняття якої встановлено реєстрацією останньої за місцем проживання спадкодавця, відповідно до довідки, виданої Збаразькою міською радою Тернопільського району Тернопільської області від 12.08.2025. Проте, заявник стверджує, що спадкодавець ОСОБА_5 фактично не проживав із своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки з 06.03.1995 до 2020 проживав спільно із заявницею за адресою: АДРЕСА_2 , а з 2020 до моменту вступу її чоловіка ОСОБА_5 до лав ЗС України 21.05.2022, за адресою: АДРЕСА_3 . Встановлення факту не проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 на день його смерті має для заявника ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації її права на оформлення спадщини, що залишилась після смерті її чоловіка, ОСОБА_5 .

Вивчивши матеріали даної заяви, суддя доходить до наступного висновку.

З поданої заяви ОСОБА_1 вбачається, що заявник є дружиною ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на усе належне йому майно та є спадкоємцем першої черги за законом. Крім цього, до спадкоємців першої черги належить матір померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , яка також прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована на момент смерті із спадкодавцем, заяви про її відмову до нотаріальної контори не подавала.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначений главами 1, 6 розділу IV ЦПК України.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, однією з умов встановлення факту в окремому провадженні є відсутність спору про право, тобто якщо встановлення такого факту підтвердить наявність чи відсутність саме неоспорюваних прав.

У постанові від 13 жовтня 2022 року у справі №755/1938/22 Верховний Суд зазначив, що для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Із змісту поданої заяви та доданих до неї матеріалів, як уже зазначав суд, вбачається, що заявник ОСОБА_1 просить встановити факт не проживання ОСОБА_2 , яка є матір`ю померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та спадкоємцем за законом першої черги, на час відкриття спадщини в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ., з метою реалізації своїх спадкових прав, оформлення спадщини, що залишилась після смерті її чоловіка. Таким чином, факт про який просить встановити ОСОБА_1 породжує право заявника, як дружини померлого ОСОБА_1 на спадкування за законом, право на яке також належить матері померлого ОСОБА_2 , яка також прийняла спадщину, заяв про її відмову до нотаріальної контори не подавала. Тобто, у даному випадку виник спір про право, який може бути розглянутий в порядку позовного провадження.

В силу вимог ч. 4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 186, 260, 261, 315, 353, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Сампари Надії Миронівни, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Тернопільська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення, у зв`язку із наявністю спору про право.

Роз`яснити заявнику право на звернення до суду із позовом на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. В. Ромазан