Справа № 645/3755/25
Провадження № 2/645/2180/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Лисенко О.О.,

за участі секретаря судового засідання Кузьменко Т.К.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №645/3755/25 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Лехкар Оксана Василівна, до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна,

в с т а н о в и в :

У провадженні Немишлянського районного суду м. Харкова перебуває вищевказана цивільна справа.

Ухвалою судді від 16.06.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 24.06.2025 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 11.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 від 31.07.2025 про зупинення провадження у справі.

09.10.2025 відповідач ОСОБА_2 повторно звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що дійсно перебуває у складі військової частини НОМЕР_1 , а також перебуває при виконанні бойових або спеціальних завдань, до клопотання додає довідку (форма 12) військової частини НОМЕР_1 №1776/1/18439 від 20.09.2025, на підтвердження того, що відповідач дійсно брав (та продовжує брати) участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язок із збройною агресією російської федерації проти України, у періоди: з 02.06.2024 по 09.03.2025; з 30.03.2025 по 16.06.2025; з 27.06.2025 по 19.09.2025.

Додатково надає суду копію витягу з наказу Командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України (за особовим складом) № 650 від 25.06.2024 відповідно до якого відповідача було призначено на посаду заступника командира штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) з психологічної підтримки персоналу.

Відповідач зазначає, що неодноразово звертався до командування військової частини, щодо підтверджуючих документів, які можуть підтвердити переведення на воєнний стан, або залучення військової частини до проведення антитерористичної операції, у відповідь на звернення, останньому була надано відповідь, що подібні документи мають обмежений доступ, під грифом «цілком таємно», та не можуть бути оприлюднені та надані до суду, для розгляду цивільної справи, у зв`язку із тим, що сторони по справі не мають доступу до державної таємниці відповідного ступеня, та такі документи використовуються лише для службового користування.

Одночасно, просить суд зауважити, що інформація про залучення військової частини до виконання бойових завдань військовою частиною знаходиться у відкритому доступі, та підтверджується численними відеороликами у соціальних мережах, пошукових сервісах, стріммінгових сервісах тощо Насамперед, неодноразово у відеозверненнях президента України Володимира Зеленського, згадувалося про 5 Окрему ОСОБА_3 , про мужність та героїзм військовослужбовців цієї бригади.

Окрім того відповідач не погоджується з твердженням представника позивача про те, що останній заперечує проти поділу спільно нажитого автомобіля, більше того одноособово продовжує ним користуватися, у той час, коли позивачка взагалі позбавлена доступу до свого майна, через що, на думку представника позивача, порушується фундаментальний принцип, який закріплений у Конституції України про непорушність права власності, зазначає, що ця інформація не відповідає дійсності.

Через те, що переконання представника позивача ґрунтуються на припущеннях, а також не було надано жодних доказів, що можуть свідчити про те, що відповідач заперечує, ухиляється або вчиняє інші дії (дарування/відчуження), що стосується одноособової передачі прав власності на спільне майно, просить вважати такого роду припущення та заяви маніпулятивними, та такими, що виставляють відповідача в негативному світлі, та можуть створити хибне враження щодо його особи, через те, що останній нібито уникає поділу спірного майна.

Відповідач зазначає, що ним не оскаржується факт наявності прав у позивача на спільне майно, набуте під час шлюбу із нею, у зв`язку з чим, зупинення провадження не порушує наявність майнових прав позивача на спірне майно, а саме: 1/2 частки легкового автомобіля Volkswagen Golf 2002 р.в., VIN НОМЕР_2 , колір сірий хетчбек, державний номер НОМЕР_3 .

Зауважує, що позивач не звернулася до нього щодо реалізації права спільної сумісності на вищевказане майно, а також не звернулась щодо визначення порядку та часу користування спільним майном

Зазначає, що представник позивача звертає увагу на те, що у випадку зупинення справи по справі, нібито порушення прав позивачки буде мати тривалий характер. Однак, неможливо детально і точно спрогнозувати чи буде зупинення провадження мати тривалий характер, оскільки збройний конфлікт являє собою обставини непереборної сили.

13.10.2025 представником позивача адвокатом Лехкар О.В. подано заперечення на заяву про зупинення провадження, у яких представник зазначає наступне.

Відповідач до клопотання від 09.10.2025 додав суду довідку, датовану 20.09.2025 та зазначив, що з технічних причин не може надати суду довідку станом на день подання заяви до суду. Також відповідач стверджує, що неодноразово звертався до свого командування з проханням надати підтвердження переведення військової частини на воєнний стан, але отримав відмову. За наявною у позивача інформацією наразі бригада відповідача перебуває на відновленні, а не в зоні виконання бойових дій, саме тому, а не з технічних причин, як він стверджує, відповідач не може надати суду довідку, що він виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

Представник позивача звертає увагу суду на те, що відповідач наразі обіймає посаду заступника командира штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) з психологічної підтримки персоналу.

Відповідно до п. 72 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999р. заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з морально-психологічного забезпечення в мирний і воєнний час відповідає за безпосередню організацію і проведення заходів морально-психологічного забезпечення; за військову дисципліну, морально - психологічний стан особового складу; за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, виконання бойових завдань, правопорядку, повсякденної діяльності особового складу військової частини; за національно- патріотичну підготовку та інформаційну роботу, організацію дозвілля військовослужбовців, членів їх сімей, працівників військової частини, їх соціальний захист.

Виконання відповідачем посадових обов`язків не передбачає виконання бойових завдань у зоні бойових дій, бо він працює з персоналом, а не виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

Що стосується іншої підстави для зупинення провадження (військове формування (частина), в якому перебуває заявник, переведена на воєнний стан), то твердження відповідача, про те, що подібні документи мають обмежений доступ під грифом «цілком таємно», а тому не можуть бути оприлюднені та надані до суду, не заслуговує на увагу через наступне

По-перше, якщо з якихось причин військова частина не надає відповідачу документів, які підтверджують переведення її на воєнний стан, відповідач може заявити до суду клопотання про витребування доказів у порядку ст. 84 ЦПК України. Відповідач не звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів судом.

По-друге, відповідач не зазначив дату і номер рішення державного експерта з питань таємниць, чиїм рішенням вказану інформацію віднесено до категорії державної таємниці з установленням ступеня їх секретності, як цього вимагає Закон України «Про державну таємницю». Також відповідач не підтвердив, що вказану інформацію включено до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю (ст. 12 вказаного закону). Таким чином, відповідач взагалі не підтвердив жодними доказами, що інформація про переведення його військової частини на воєнний стан відноситься до категорії з обмеженим доступом.

По-третє, навіть якщо обмеження доступу до державної таємниці і поширюється на сторін, то вказане обмеження не поширюється на суд, оскільки судді спеціально отримують допуск до державної таємниці для розгляду подібної категорії справ.

По-четверте, представник звертає увагу суду, що відповідач не спростовує того, що спірний автомобіль було придбано під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Не оспорює він також те, що позивач має майнові права на автомобіль і відповідно право на компенсацію половини його вартості. Разом з тим заявляє, що твердження позивача про те, що вона не має можливості користуватись спільним автомобілем ґрунтуються на припущеннях.

Вважає, що відповідач невірно тлумачить положення ст. 81 ЦПК України щодо розподілу тягаря доказування у цій справі. Відповідно до положень вказаної норми закону кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, передбачено ст. 69 СК України. Для поділу спільно нажитого подружжям майна, позивачці у цій справі не потрібно доводити факт вчинення перешкод відповідачем у користуванні автомобілем. Позивачка довела, що автомобіль придбано за час перебування осіб у шлюбі, довела, що автомобіль зареєстровано за відповідачем, довела, що шлюб розірвано, а отже відповідно до ст. 69 СК України вона має право поділити спільно нажите майно, у тому числі шляхом виплати їй грошової компенсації за належну їй частку у автомобілі.

Відповідач у цій справі є військовослужбовцем Збройних сил України (ЗСУ), отже за наявності певних умов, передбачених законом, має право на зупинення провадження у справі.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі обумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, наявністю обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Сторони уклали шлюб, нажили спільне майно і розірвали шлюб вже під час запровадженого воєнного стану, перебуваючи у лавах ЗСУ. Ці ж обставини продовжують існувати і наразі, коли розглядається справа про поділ спільно нажитого майна, при цьому:

- відповідач своєчасно отримує поштову кореспонденцію за місцем своєї реєстрації у м. Харкові (трекінг відстеження цінного листа № 413 про вручення йому позовної заяви з додатками додається, поштова квитанція та опис вкладення до листа є в матеріалах справи);

- відповідач має електронну пошту, якою активно користується, надсилаючи документи до суду;

-відповідач користується кваліфікованим електронним підписом, підписуючи процесуальні документи, адресовані суду;

- відповідач активно користується своїми процесуальними правами у справі про поділ спільно нажитого майна, надаючи суду докази і заявляючи клопотання про зупинення провадження у справі;

- відповідач не заявляв клопотання про зупинення провадження у справі, коли суд розглядав справу про розірвання шлюбу, більше того, подав до суду заяву про визнання позову;

- зі змісту надісланих суду документів слідує, що відповідач має знання у сфері права або має можливість користуватись професійною правничою допомогою;

- ні триваючий воєнний стан, ні перебування у лавах ЗСУ не завадило відповідачу одразу після розлучення з позивачкою одружитись вдруге і користуватись спірним автомобілем уже в новій сім`ї, а новій дружині відповідача дзвонити позивачці з попередженнями, що «жодних грошових коштів вона не отримає».

Отже на думку представника позивача, справжньою причиною заявленого відповідачем клопотання про зупинення провадження про справі є не допустити поділ спільно нажитого автомобіля, продовжити одноосібно ним користуватись, позбавити позивачку можливості отримати грошову компенсацію і таким чином припинити будь-які взаємні права і обов`язки між вже колишнім подружжям.

Враховуючи вищевикладене, можна прийти до висновку, що відповідач не тільки не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для зупинення провадження по справі, але і те, що в діях відповідача присутні ознаки зловживання своїми процесуальними правами, що є недопустимим.

Позивач у підготовче засідання не з`явилась, про час, дату і місце розгляду справи повідомлена належним чином, ніяких процесуальних клопотань до суду не надала.

Представник позивача у підготовче засідання не з`явилась, в письмових запереченнях на клопотання відповідача висловила прохання проводити підготовче засідання 13.10.2025 без участі сторони позивача, у задоволенні клопотання відповідача відмовити.

Відповідач в підготовче засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином,окрім клопотання про зупинення провадження, інших клопотань та заяв до суду не надав.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи клопотання відповідача, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Таким чином, належним письмовим доказом для зупинення провадження у зв`язку з перебуванням сторони у складі Збройних Сил України є наказ по особовому складу, виданий у порядку п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008. Інші докази (довідки, листи з військової частини) суд визнає недостатніми для встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом (постанова Верховного Суду від 29.03.2023 року по справі №756/3462/20).

В матеріалах справи містяться наступні документи на підтвердження перебування відповідача на військовій службі:

Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) № 1008 від 03.10.2022 про звільнення ОСОБА_2 з займаної посади у зв`язку з призначенням його до 5 ОШП старшим офіцером відділення морально-психологічного забезпечення (а.с.100);

Витяг із наказу командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 № 213 від 05.10.2022 про призначення молодшого лейтенанта ОСОБА_2 на посаду старшого офіцера відділення морально - психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з 05.10.2022 зарахувати до списків особового складу частини (а.с.101);

Довідку № 3/227КП від 01.06.2023, з якої вбачається, що лейтенант ОСОБА_2 дійсно з 22.04.2022 по 08.07.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в адміністративних межах Харківської області (с. Руська Лозова). Вищевказана довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (а.с.102);

Довідку № 2951 від 15.01.2024, з якої вбачається, що старший лейтенант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі по мобілізації з 26.02.2022, у військовій частині НОМЕР_1 з 05.10.2022 по теперішній час (а.с.103);

Витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 200 від 16.07.2024 про призначення старшого лейтенанта ОСОБА_2 на посаду заступника командира штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 (а.с.105);

Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 180 від 27.06.2025 (по стройовій частині), з якої вбачається, що капітан ОСОБА_2 - заступник командира штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) з психологічної підтримки персоналу з 27.06.2025 приступив до виконання службових обов`язків після виходу з відпустки за сімейними

Обставинами (а.с.104);

копію посвідчення офіцера НОМЕР_5 , виданого на ім`я ОСОБА_2 на 7 арк (а.с.106-112).

Позивачем разом з клопотанням від 09.09.2025 про зупинення провадження надано суду наступні документи:

копію довідки № 1776/18439 від 20.09.2025 з якої вбачається, що капітан ОСОБА_2 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у періоди: із 02.06.2024 по 09.03.2025, із 30.03.2025 по 16.06.2025, із 27.06.2025 по 19.09.2025 (зв.бік а.с.131);

копію витягу з наказу № 650 від 25.06.2024, з якого вбачається, що старшого лейтенанта ОСОБА_2 призначено заступником командира штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) з психологічної підтримки персоналу (а.с.132).

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 251, п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб та оголошено проведення загальної мобілізації. В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався, востаннє з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Суд зауважує, що необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

З наданої відповідачем довідки № 1776/18439 від 20.09.2025, вбачається, що капітан ОСОБА_2 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у періоди: із 02.06.2024 по 09.03.2025, із 30.03.2025 по 16.06.2025, із 27.06.2025 по 19.09.2025.

Отже відповідачем не надано суду документів, з яких би вбачалось, що станом на день розгляду судом клопотання про зупинення провадження відповідач продовжує приймати участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Надані відповідачем документи не містить інформації про переведення на воєнний стан або залучення до виконання завдань у зоні бойових дій військовою частиною, в якій останній перебуває на військовій службі, тобто не підтверджує наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України.

Треба зазначити, що зупинення провадження по справі це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд (Ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2021 р. у справі № 11- 398сап20). Тобто ідея інституту зупинення судового провадження пов`язана не із самими обставинами, наявність яких обумовлює прийняття рішення про зупинення, а із тим, що вони створюють об`єктивні перешкоди в здійсненні судового розгляду.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини суду слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

На переконання суду, положення п. 2 ч. 1ст. 251 ЦПК України спрямовані на захист права особи, яка подала відповідне клопотання та перебуває у складі ЗСУ брати участь у розгляді судової справи, яка стосується її прав і обов`язків.

Проте, аж ніяк положення даної норми не спрямовані на можливість зловживання стороною своїм правом для затягування розгляду справи.

Суд констатує, що участь сторони у розгляді її справи є її правом, а не обов`язком. При цьому закон передбачає кілька варіантів участі відповідача у розгляді справи: письмовий виклад своїх заперечень у відзиві, участь в судових засіданнях через представника, участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Суд звертає увагу на те, що відповідач скористався своїм правом брати участь в справі та подав клопотання про зупинення провадження у справі, проте до суду не були надані: позиція сторони щодо позову по суті, відзив у строки, які були визначені ухвалою про відкриття провадження.

Верховний Суд сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань.

Такі правові позиції містяться в ухвалах про зупинення провадження Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14.12.2022 року по справі №757/5240/16-ц, від 29.08.2022 року по справі №461/5209/19 та в інших.

У вказаних справах Верховний Суд зупиняв провадження, оскільки сторонами надані докази перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан.

В даному випадку відповідачем не було подано до суду належних доказів того, що військова частина, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан, і що він залучений до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони або залучений до виконання завдань у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про відсутність на даний час підстав для зупинення провадження у справі, а тому у задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

Керуючись ст.251,253,260,261,353 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_4 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Лехкар Оксана Василівна, до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна.

Ухвала не підлягає оскарженню та набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 13.10.2025.

Суддя О.О. Лисенко