Провадження № 22-ц/802/1249/25 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В.А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Луцькводоканал» про встановлення факту погашення заборгованості з оплати послуг з водопостачання та водовідведення, визнання протиправними дій, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 08 вересня 2025 року звернулися в суд з позовом до Комунального підприємства «Луцькводоканал» (далі - КП «Луцькводоканал») про встановлення факту погашення заборгованості з оплати послуг з водопостачання та водовідведення та визнання протиправними дій, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 11 вересня 2025 року позовна заява залишена без руху і надано строк для усунення зазначених судом недоліків у строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2025 року вищевказану позовну заяву визнано неподаною та повернено позивачу.

Позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на зазначену ухвалу. Вказує, що він відповів на недоліки, встановлені судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху у заяві з процесуальних питань від 19 вересня 2025 року, однак в ухвалі про повернення позовної заяви відсутні мотиви неприйняття судом зазначених ним доводів. Вважає, що предмет позову в цій справі стосується захисту прав позивачів як споживачів (щодо безпідставного звернення до виконання рішення суду з метою незаконного повторно стягнення боргу). Просить ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2025 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду її по суті.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи на підставі частини другої статті 369 ЦПК України.

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що в апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями ст. ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до КП «Луцькводоканал» про встановлення факту погашення заборгованості з оплати послуг з водопостачання та водовідведення та визнання протиправними дій залишено без руху у зв`язку із несплатою позивачами судового збору за подання такого позову до суду. Судом відхилено посилання позивачів на приписи частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» оскільки, як встановлено з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між сторонами у зв`язку із виконанням судового рішення про стягнення боргу з оплати послуг з водопостачання та водовідведення з позивачів, а відтак, правовідносини, що виникли між сторонами не підпадають під дію даного Закону. Позивачам надано строк десять днів з дня вручення їм ухвали про залишення позовної заяви без руху для сплати судового збору у визначеному судом розмірі та подання до суду оригіналу квитанції про сплату такого судового збору, або подання документів, що підтверджують підстави звільнення позивачів від сплати судового збору відповідно до закону.

Копія вищевказаної ухвали одержана позивачем ОСОБА_1 18 вересня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним у матеріалах цієї цивільної справи.

На адресу суду першої інстанції 19 вересня 2025 року надійшла заява позивача ОСОБА_1 з процесуальних питань. У ній зазначено, що вона подана на виконання ухвали Луцького міськрайонного суду від 11 вересня 2025 року. Позивач вказав, що твердження суду щодо відсутності підстав для застосування до вказаних правовідносин Закону України «Про захист прав споживачів» є суб`єктивним і не відображає реальної суті правовідносин між позивачами та відповідачем. Спірні правовідносини вважає такими, що підпадають під регулювання цього Закону, а отже позивачі звільнені від сплати судового збору. Зазначив, що вважає ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху безпідставною, необґрунтованою і направленою на позбавлення позивачів на доступ до правосуддя.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2025 року позовну заяву визнано неподаною та повернено позивачу. Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, виходив з того, що станом на час винесення судом цієї ухвали позивачі жодним чином не повідомили суд про усунення недоліків позовної заяви і не надали суду про це відповідних доказів, відтак не виконали вимоги ухвали суду від 11 вересня 2025 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна заява не відповідає вимогам статті 177 ЦПК України.

Статтею 185 ЦПК України передбачено, що суд вправі повернути позовну заяву позивачу, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статтей 175 і 177 ЦПК України, а ухвала про залишення без руху із вказаними у ній недоліками позовної заяви у встановлений судом строк не виконана.

Частиною четвертою статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною четвертою статті 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху, зробив правильний висновок про те, що правовідносини в цій справі не пов`язані із захистом прав позивачів як споживачів і що такі позивачі не звільняються від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як про це зазначили самі позивачі у позовній заяві.

Так, у позовній заяві пред`явлено вимогу про визнання факту погашення боржниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості з оплати послуг з водопостачання та водовідведення, яка стягнута за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 січня 2025 року в справі № 161/10476/24, яке набрало законної сили та в установленому законом порядку не скасовано. Позивачі просили: визнати протиправними дії стягувача (відповідача в цій справі) щодо звернення ним до примусового виконання вищевказаного рішення суду; на підставі статтей 23, 1167 ЦК України просили відшкодувати моральну шкоду в розмірі 240 674 грн.

Правовідносини, пов`язані з виконанням рішення суду в цивільній справі, регулюються положеннями розділом VI ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Натомість, згідно з положенням статті 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Таким чином, висновок суду щодо відсутності підстав звільнення позивачів від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідає як обставинам справи, заявленим позовним вимогам, так і нормам матеріального права.

Вказівка суду першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху на відсутність вищевказаних правових підстав звільнення позивачів від сплати судового збору відповідно до закону не позбавляло позивачів подати до суду заяву із зазначенням інших підстав звільнення їх від сплати судового збору відповідно до закону.

За частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подана позивачем ОСОБА_1 «заява з процесуальних питань» за своїм змістом не є заявою про усунення недоліків, зазначених судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 11 вересня 2025 року. Така заява містить виключно заперечення щодо висновків суду про відсутність підстав для застосування Закону України «Про захист прав споживачів» для звільнення позивачів від сплати судового збору. У заяві відсутні будь-які клопотання з процесуальних питань, у тому числі прохальної частини про відкриття провадження в справі, звільнення позивачів від сплати судового збору за подання такого позову, не наведено інших підстав звільнення, до неї не приєднано будь-яких документів.

Позивач ОСОБА_1 не подав ні до позовної заяви, а ні до заяви документів, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Колегія суддів зауважує, що позивач ОСОБА_3 жодним чином не реагувала на ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху, від неї до суду не надходили будь-які заяви та клопотання.

Приєднана позивачем ОСОБА_1 до заяви про забезпечення позову копія посвідчення особи з інвалідністю ІІ групи, що надійшла до суду 16 вересня 2025 року, не могла бути прийнята судом першої інстанції до уваги як самостійна підстава звільнення позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви в цій справі, оскільки він не мотивував своє звільнення від сплати судового збору за подання позову пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Вказані судом першої інстанції недоліки є суттєвими та такими, що не дозволяли суду першої інстанції відкрити провадження в справі та розглянути її з дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства.

Висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви з підстав неусунення позивачами вищевказаних недоліків відповідає процесуальним норам закону.

Обґрунтування апеляційної скарги в частині неправильного застосування судом норм матеріального права на увагу не заслуговують, оскільки під час залишення позову без руху та повернення позовної заяви суд не здійснює розгляд справи по суті спору, а відтак і не застосовує матеріально-правові норми.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, тобто після усунення вищевказаних недоліків позивач має право, повторно звернутися до суду із заявленими позовними вимогами, у зв`язку із чим право позивача на доступ до правосуддя не порушено.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви, судом дотримано вимоги процесуального права, апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Ухвалу суду необхідно залишити без змін, оскільки підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2025 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді