1Справа № 335/7541/25 2/335/3307/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

за участю

секретаря судового засідання - Бойкинюк Д.П.,

представника позивача - Фартушного В.С.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна у виді надміру виплаченої пенсії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 ГУ ПФУ в Запорізькій області звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно набутого майна у виді надміру виплаченої пенсії по інвалідності у розмірі 16135,96 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію по інвалідності. За документами електронної пенсійної справи 17.05.2023 ОСОБА_1 звернулась за первинним призначенням пенсії по інвалідності, яка була призначена з дня звернення, відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При перевірці пенсійної справи відділом контролю за правильністю призначення пенсії було встановлено недостатність трудового стажу для призначення пенсії по інвалідності, який становив 1 рік 09 місяців 27 днів.

Відповідно до статті 32 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності, за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю II та III груп від 24 років до досягнення особою 26 років включно 02 роки. Вік заявниці на дату звернення становить 25 років 09 місяців. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж на дату звернення становить 01 рік 09 місяців 27 днів.

За таких обставин прийнято рішення відмовити в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю 02 років страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії по інвалідності.

Таким чином, за період з 17.05.2023 по 31.10.2023 року утворилася переплата пенсії, яка склала 17038,66 грн.

На підставі виявленої інформації відділом був направлений лист до АТ КБ «Приватбанк» від 21.11.2023 року №0800-0501-8/84558, щодо повернення коштів перерахованих за період з 17.05.2023 по 31.10.2023 року на суму 17038,66 грн.

До ГУ ПФУ в Запорізькій області надійшов підтверджувальний лист-відповідь АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-231123/27832 від 23.11.2023 року щодо неможливості повернення всієї зазначеної суми у зв`язку з відсутністю коштів на рахунку. Відділенням АТ КБ «Приватбанк» було перераховано лише наявний залишок, що складав 902,70 грн.

Отже, залишок переплати складає 16135,96 грн за період з 17.05.2023 по 31.10.2023 року.

В добровільному порядку відповідач переплату не повернула, тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав на підставі ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою від 01.08.2025 було відкрите провадження у справі, визначений порядок її розгляду у спрощеному позовному провадженні, сторонам встановлені строки для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування.

27.08.2025 відповідач подала письмовий відзив на позов із запереченнями проти його задоволення. Зокрема, відповідач зазначила, що 17.05.2023 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про первинне призначення пенсії по інвалідності разом з копіями документів, перелік яких наведено в розписці-повідомленні. Відповідно до порталу електронних послуг ПФУ за результатами звернення №3411 відповідачу було призначено пенсію з 25.05.2023 року. Відповідач вважала і вважає, що право на одержання пенсії було встановлене на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих нею документів органом, що призначає пенсію, відповідно до пункту 4.7 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З травня 2023 року по жовтень 2023 рік відповідач отримувала пенсійні кошти, які нараховувалися на її банківський рахунок. 23.11.2023 року з її банківського рахунку АТ КБ Приватбанк безпідставно та без її відома були зняті грошові кошти у розмірі 902,70 грн. Оператор АТ КБ Приватбанку повідомив, що був здійснений запит від ГУ Пенсійного фонду України в Запорізькій області про повернення грошових коштів. Офіційно відповідачу не було відомо, якими підставами був обґрунтований даний запит. 30.11.2023 на особистому прийомі в усній формі працівниками Головного управління Пенсійного Фонду в Запорізькій області відповідачу було повідомлено про відмову в призначенні пенсії по інвалідності та утримання грошових коштів за певний період. 10.12.2023 року через портал електронних послуг Пенсійного Фонду України відповідач звернулася зі скаргою №ВЕБ-28000-Ф-С-23-289823, у якій зазначила щодо неотримання повідомлень про відмову у призначенні пенсії та заперечення щодо утримання грошових коштів на банківському рахунку. 27.12.2023 року засобами поштового зв`язку відповідач отримала відповідь, у якій було викладено, що відповідачу було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу на день звернення. Проте не зазначено на яких підставах здійснювалося нарахування пенсійних коштів з травня 2023 року.

Відповідач також посилалась на те, що подаючи заяву про призначення пенсії, вона діяла добросовісно, жодних протиправних дій не вчиняла, в оману позивача не вводила, не подавала до органів ПФУ недостовірну інформацію та не вчиняла жодних дій, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії з причин, які не залежали від волі позивача.

Відтак, відповідач вважала, що в силу вимог ч. 1 ст. 1215 ЦК України, ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позов не підлягає задоволенню.

Позивач письмової відповіді на відзив на позов не надав.

В судовому засіданні з розгляду справи представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, пославшись на факти і доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 просила у позові відмовити, підтримавши доводи, викладені у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення учасників справи і дослідивши надані ними докази, суд приходить до такого.

Встановлено, що відповідач має інвалідність з дитинства 2-гої групи, що на час виникнення спірних правовідносин підтверджувалось довідкою МСЕК ААВ № 398961 від 30.08.2021. Інвалідність була встановлена на період з 01.09.2021 по 31.08.2024.

Також встановлено, що 17.05.2023 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про первинне призначення пенсії по інвалідності разом з копіями документів, перелік яких наведено в розписці-повідомленні.

Рішенням Центрального об`єднаного управління ПФУ м. Запоріжжя від 25.05.2023 відповідачу було призначено пенсію по інвалідності в розмірі 3113,97 грн. на місяць на період з 17.05.2023 по 31.08.2024 (копія рішення надана позивачем на виконання ухвали суду про витребування доказів від 22.09.2025).

З травня 2023 року по жовтень 2023 рік відповідач отримувала пенсійні кошти, які нараховувалися на її банківський рахунок. Загальний розмір виплат за цей період склав 17038,66 грн.

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 08.11.2023 № 04 відповідачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю 2-х років страхового стажу на день звернення за призначення пенсії по інвалідності.

На підставі цього позивачем був направлений лист до АТ КБ «Приватбанк» від 21.11.2023 року №0800-0501-8/84558, щодо повернення коштів, перерахованих відповідачу за період з 17.05.2023 по 31.10.20223 року на суму 17038,66 грн.

23.11.2023 року з банківського рахунку АТ КБ Приватбанк відповідача були в безспірному порядку списані на користь позивача грошові кошти у розмірі 902,70 грн.

До ГУ ПФУ в Запорізькій області надійшов підтверджувальний лист-відповідь АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-231123/27832 від 23.11.2023 року щодо неможливості повернення всієї суми пенсійних виплат у зв`язку з відсутністю коштів на рахунку.

Вказані вище обставини повністю підтверджуються матеріалами справи і учасниками справи не оспорюються.

Оцінюючи доводи сторін щодо виникнення чи не виникнення у відповідача зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна, суд виходить з такого.

Згідно з частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ст.1213 ЦК України).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».

Отже виплачені суми пенсії можуть бути предметом зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна.

Разом з цим законом передбачені виключення із загального правила, встановленого ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Так, пунктом 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Крім того, за змістом ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, над міру стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії, лише у разі, якщо вони були виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо).

Аналогічна норма передбачена ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач в обґрунтування своїх вимог не посилався на те, що пенсія відповідачу була призначена та виплачувалась внаслідок зловживань з її боку.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що вона подаючи заяву про призначення пенсії, вона діяла добросовісно, жодних протиправних дій не вчиняла, в оману позивача не вводила, не подавала до органів ПФУ недостовірну інформацію та не вчиняла жодних дій, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії з причин, які не залежали від волі позивача.

Підставою для отримання відповідачем пенсійних виплат було відповідне рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте в порядку з підстав, передбачених законом, яке не є скасованим і не визнано протиправним.

Фактично два органи пенсійного забезпечення прийняли два протилежних по суті рішення на підставі одних і тих самих документів, причиною чого була різниця в обчисленні трудового стажу відповідача.

Відтак, отримання відповідачем пенсійних виплат не було обумовлено ані рахунковою помилкою позивача, ані недобросовісністю чи зловживанням з боку відповідача.

На підставі цього суд приходить до висновку, що в даному випадку у відповідача не виникло зобов`язання, передбачене ч. 1 ст. 1212 ЦК України, а тому позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 4, 5, 12, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна у виді надміру виплаченої пенсії, - відмовити.

Повний текст рішення складений 17.10.2025.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення, а разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, - протягом 30 днів з дня вручення копії рішення.

Суддя М.М. Мінаєв