Справа № 489/1672/25
Номер провадження 2/489/1637/25
21 жовтня 2025 року місто Миколаїв
Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - відповідач) про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, обґрунтовуючи вимоги тим, що 18.11.2024 року в м. Миколаїв, вул. Троїцькій, 222, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «Renault Daster» р.н. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійного контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Honda CR-V» р.н. НОМЕР_2 під керуванням та належного на праві власності ОСОБА_1 , який зупинився попереду нього для надання дороги транспортному засобу, який рухався по зустрічні смузі. У зв`язку із ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, відтак позивачеві було заподіяно майнової шкоди. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.02.2025 року (справа № 489/9413/24) винною особою в скоєнні правопорушення був визнаний ОСОБА_2 . Цивільно-правова відповідальність винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного «Renault Daster» р.н. НОМЕР_1 , на момент настання ДТП була застрахована відповідно до умов полісу ОСЦПВВНТЗ № АТ4871538, виданого ТДВ «СК «Альфа-Гарант». Натомість станом на день пред`явлення цього позову відповідачем так і не було здійснено повну виплату належного страхового відшкодування на користь позивача. Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування за страховим випадком позивача у розмірі 88 603 грн. 20 коп., за вирахуванням франшизи у розмірі 3 200,00 грн. Водночас, з метою самостійного визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу «Honda CR-V» р.н. НОМЕР_2 . Позивач звернувся до ФОП ОСОБА_3 , який підготував Звіт про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу дослідження автомобіля «Honda CR-V» р.н. НОМЕР_2 . Згідно зі Звітом № 10/01-25 від 06.01.2025 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Honda CR-V» р.н. НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням фізичного зносу складає 157 650 грн. 33 коп. Отже, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню недоплачене страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що становить: 157 650 грн. 33 коп. (вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) 88 603 грн. 20 коп. (виплачене страхове відшкодування у неповному розмірі) 3 200,00 (франшиза за Полісом) = 65 847 грн. 13 коп. Окрім того, витрати позивача на складання оцінки заподіяного збитку склали 5 000,00 грн. Також, відповідач, не здійснивши повну виплату страхового відшкодування потерпілому в строк, встановлений законом, а відповідно своєчасно не виконавши своє грошове зобов`язання перед позивачем, зобов`язаний сплатити останньому штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язання.
З цих підстав просив суд стягнути з відповідача на свою користь невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 65 847 грн. 13 коп., пеню у сукупному розмірі 2 054 грн. 79 коп., інфляційні витрати та 3% річних у сукупному розмірі 211 грн. 07 коп.; судового збору, 14 000 грн. 00 коп. витрат на отримання професійної правничої допомоги та 5 000 грн. 00 коп. витрат на складання оцінки збитку.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзив до суду не подав.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Постановою Верховного Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, провадження № 61-175сво21, роз`яснено, що при ухваленні рішення суду, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це відповідає вимогам ЦПК України і не є порушенням прав сторін.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.02.2025 у справі 489/9413/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 850 гривень. Судом встановлено, що 18.11.2024 р. о 11:30 год. в м. Миколаєві, вул. Троїцька, 222, водій ОСОБА_2 , керуючи т/з Renault Daster д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, недотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з т/з Hondа CR-V д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який зупинився попереду нього для надання дороги т/з, який рухався по зустрічній смузі. В результаті ДТП т/з отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.
Транспортний засіб Renault Daster д.н.з. НОМЕР_1 застрахований у ТДВ СК "Альфа-Гарант", що підтверджується Полісом №АТ4871538.
23.12.2024 між позивачем та ФОП ОСОБА_4 було укладено Договір №23/12/24 ОЦ щодо оцінки вартості матеріального збитку авто. Та 27.12.2024 позивачем було перераховано відповідно до вказаного договору суму 5000, 00 грн. за цим договором.
Відповідно до висновку №10/01-25 від 06.01.2024 вартість відновлювального ремонту т/з Hondа CR-V д.н.з. НОМЕР_2 складає 359326,59 грн., вартість матеріального збитку складає 157650,33 грн.
Згідно з ст. 6 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У відповідності до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За змістом статті 983 ЦК України договір страхування набуває чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.
Отже, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи № 752/6872/16-ц (постанова від 13.06.2018 року), видача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підтвердженням того, що сторони уклали договір страхування та досягли згоди щодо істотних умов договору.
У справі, яка розглядається, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на момент ДТП був чинним, чого сторони не оспорюють.
З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування.
Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню, інфляційні втрати, три відсотки річних від простроченої суми у розмірі, у зв`язку із порушенням відповідачем грошового зобов`язання.
За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.
Правова природа пені, яка сплачується за кожен день прострочення, полягає в тому, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожним днем (місяцем) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
Згідно зі ст. 36.5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку (пункт 36.7 статті 36 Закону).

Враховуючи те, що страховиком не виплачена повністю і своєчасно сума страхового відшкодування вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 2054,79 грн., інфляційних втрат та 3% річних в сумі 211,07 грн. підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 14000 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На виконання вказаних вимог закону позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 31.01.2025, Акт виконаних робіт №01 від 07.03.2025, квитанція від 31.01.2025, копія ордеру.

Суд, враховуючи співмірність складності справи та виконаних адвокатом робіт, кількість судових засідань та часу, витраченого адвокатом на подані клопотання/заяви, доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі в розмірі 14000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,2 грн.

Керуючись ст. ст. 2-13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_1 невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 65 847 грн. 13 коп. (шістдесят п`ять тисяч вісімсот сорок сім гривень тринадцять копійок).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_1 пеню у сукупному розмірі 2 054 (дві тисячі п`ятдесят чотири) грн. 79 коп., інфляційні витрати та 3% річних у сукупному розмірі 211 (двісті одинадцять) грн. 07 коп..

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 грн. 20коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 14000 грн. (чотирнадцять тисяч гривень нуль копійок); витати на складання оцінки завданих збитків - 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень)

В задоволенні інших вимог відмовити.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", , адреса: 01133, м. Київ, б-р. Л. Українки, 26.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з моменту складення повного тексту рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.10.2025. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя В. В. Кокорєв