ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 161/13331/24

провадження № 61-8335св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь. О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ;

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4 , Військова частина НОМЕР_1 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Ангеліна Івана Ігоровича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2025 року у складі судді Присяжнюк Л. М. та постанову Волинського апеляційного суду від 01 липня 2025 року у складі колегії суддів: Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що він є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 16 вересня 2022 року був призваний по мобілізації на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , а пізніше направлений для проходження навчання до військової частини (далі - в/ч) НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ). Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 25 листопада 2022 року № 322 солдат ОСОБА_5 , старший стрілець 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону направлений для виконання бойових дій на території України, а саме на територію Донецької області.

Заявник зазначав, що з 07 грудня 2022 року ОСОБА_5 на зв`язок із рідними не виходив, а тому 24 грудня 2022 року він подав до Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області заяву про те, що 07 грудня 2022 року ОСОБА_5 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , приймаючи участь у бойових діях, перебуваючи на околицях с. Яковлівка поблизу м. Соледар Донецької області, у зв`язку із захистом незалежності внаслідок збройної агресії проти України у період дії воєнного стану на території України, зник безвісти і його місце знаходження невідоме.

25 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 0002598 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Заявник також вказував, що встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту загибелі (смерті) військовослужбовця ОСОБА_5 , під час проходження військової служби під час ведення бойових дій, необхідно для отримання свідоцтва про смерть та з метою реалізації прав на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю сина та пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд встановити факт загибелі (смерті) військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька Волинської області, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі населеного пункту Підгородне Бахмутського району Донецької області під час проходження військової служби під час ведення бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 01 липня 2025 року, заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт смерті військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька Волинської області, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі населеного пункту Підгородне Бахмутського району Донецької області під час проходження військової служби під час ведення бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області.

Рішення місцевого суду, з яким погодився апеляційний суд, мотивоване тим, що надані заявником і досліджені судом докази, а також показання допитаних судом свідків підтверджують факт смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув під час виконання обов`язків військової служби, в населеного пункту Підгородне Бахмутського району Донецької області, смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини. День смерті ОСОБА_5 точно встановлений ІНФОРМАЦІЯ_3.

При цьому з наявних у справі матеріалів вбачається, що акт про смерть військовослужбовця ОСОБА_5 в/ч НОМЕР_1 не складався, оскільки його тіло не було евакуйоване з причин постійних обстрілів позиції де воно перебувало, а також у зв`язку з тим, що у подальшому населений пункт Підгородне Бахмутського району Донецької області став непідконтрольний Україні. Саме зазначені обставини були підставою для складання військовою частиною документів про зникнення безвісти ОСОБА_5 , а не про його смерть. Водночас, показання свідків, допитаних судом у цій справі, у сукупності з іншими доказами переконливо свідчать про смерть (загибель внаслідок поранення) ОСОБА_5 та не викликають жодних обґрунтованих сумнівів у їх правдивості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

01 липня 2025 року представник ОСОБА_3 - адвокат Ангелін І. І. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 01 липня 2025 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені заяви.

Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389, пункту 8 частини першої статті 411 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та обґрунтована тим, що суди не врахували правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19, від 02 квітня 2025 року у справі № 753/11685/24, від 02 квітня 2025 року у справі № 465/3147/22, а також - прийняли судові рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, а саме Міністерство оборони України та військову частину, в якій ОСОБА_5 проходить службу.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2025 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Луцького міськрайонного суду Волинської області.

17 липня 2025 року справа № 161/13331/24 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2025 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_3 - адвоката Ангеліна І. І. мотивована тим, що доводи заявника про загибель військовослужбовця ОСОБА_5 ґрунтуються на припущеннях та судами попередніх інстанцій під час розгляду справи не було встановлено достовірні факти, які свідчать про загибель ОСОБА_5 . При цьому заявник мав право звернутись лише із заявою про оголошення особи померлою, а не про встановлення факту смерті.

Враховуючи зміст заяви про встановлення факту смерті (загибелі), суд першої інстанції мав визнали обов`язковою явку представника військової частини, де проходить службу ОСОБА_5 , а також залучити до участі у справі Міністерство оборони України, натомість, відповідні клопотання ОСОБА_3 та її представника були залишені без задоволення.

Незалучення до розгляду справи Міністерства оборони України у надважливому питанні про встановлення факту смерті військовослужбовця, має наслідком порушення прав зазначеної особи та унеможливило встановлення всіх істотних обставин справи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кінах Я. В. подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, зазначивши про їх законність і обґрунтованість та безпідставність доводів скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Заявник ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 13 листопада 1985 року (т.1 а.с.17).

Згідно з витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 05 листопада 2022 року № 302 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 (т.1 а.с.20).

Відповідно до витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 25 листопада 2022 року № 322 солдата ОСОБА_5 , старшого стрільця ІНФОРМАЦІЯ_5 визначено вважати таким, що веде бойові дії на території України (т.1 а.с.21).

04 січня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_4 направив ОСОБА_3 як дружині сповіщення, про те, що її чоловік старший солдат ОСОБА_5 , 1985 року народження, старший стрілець стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в ході відбиття штурмових дій противника в районі населеного пункту Підгородне Донецької області, зник безвісти (т.1 а.с.52).

З витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 18 березня 2023 року №1198/КП «Про визнання безвісно відсутніми військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , що зникли під час ведення бойових дій в Донецькій області за період з 06 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року» та повідомлення за вих. № 281 від 25 січня 2023 року в/ч НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 старший солдат ОСОБА_5 , старший стрілець ІНФОРМАЦІЯ_6 в/ч НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_2 здійснював заходи щодо оборони новозайнятих позицій з метою недопущення прориву противника на глибину опорних пунктів першого ешелону. В період з 08 год. 44 хв. по 10 год. 05 хв. ІНФОРМАЦІЯ_3 по позиціях Збройних Сил України (далі - ЗСУ) в районі населеного пункту Підгородне Бахмутського району Донецької області противник здійснював штурмові дії невеликими групами до 30 чоловік, під час яких застосовував звичайну стрілецьку зброю та протитанкові ручні засоби. ЗСУ вступили в бій з комбатантами. Після закінчення боїв зв`язок зі старшим солдатом ОСОБА_5 відсутній, пошукові заходи результатів не дали, але і на полі бою у населеному пункті Підгородне та на околицях тіла військовослужбовця не знайдено. Під час розбирання руїн, розвалів будинків та захисних споруд після боїв, тіла військовослужбовця також не знайдено. Населений пункт Підгородне Бахмутського району Донецької області станом на сьогодні непідконтрольний Україні. Повідомлень про перебування військовослужбовця у полоні в противника, через групу цивільного військового співробітництва до командування в/ч НОМЕР_1 не надходили. Відомості про самовільне залишення частини, дезертирство під час бою, добровільну здачу в полон вказаним військовослужбовцем не підтвердилось. Повідомлень з лікувальних закладів на території України про поступлення на лікування старшого солдата ОСОБА_5 на адресу в/ч НОМЕР_1 не надходили. Повідомлень про перебування тіла військовослужбовця у відділеннях бюро судово-медичної експертизи на території України на адресу в/ч НОМЕР_1 не надходили та станом на сьогоднішній день з ІНФОРМАЦІЯ_3 солдату ОСОБА_5 надано правовий статус «безвісно відсутній» в порядку реалізації вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (т.1 а.с.42-45).

Із копії запису із журналу бойових дій в/ч НОМЕР_1 інв. Рз452т/к від 15 жовтня 2022 року слідує, що в записі зробленому ІНФОРМАЦІЯ_3 о 08.44-10.05 год., зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі Підгородне противник здійснив штурмові дії до 30 чоловік з напрямку Покровське, безвісти зник старший солдат ОСОБА_5 .

За фактом зникнення військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 , 25 грудня 2022 року органом досудового розслідування - Луцьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002598 за частиною першою статті 115 КК України (т.1 а.с.24).

Факт зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_5 за особливих обставин підтверджується витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № від 26 травня 2023 року (т.1 а.с.50).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції в якості свідків судом були допитані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які у своїх показаннях підтвердили факт загибелі солдата ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказані свідки безпосередньо перебували разом із ОСОБА_5 як під час вибуху внаслідок обстрілу, коли його було смертельно поранено, так і після того, як його тіло без ознак життя на місці удару перебувало в окопі.

Так, свідок ОСОБА_6 у своїх показаннях зазначив, що 09 грудня 2022 року він прибув разом із військовослужбовцем ОСОБА_5 , для виконання чергування. ІНФОРМАЦІЯ_3 під час несення служби в їхньому місці дислокації стався вибух - прилетів ворожий снаряд. У момент вибуху ОСОБА_6 був повернутий спиною до ОСОБА_5 і не бачив самого моменту ураження. Він почув крик ОСОБА_5 , після чого той впав. Сам ОСОБА_6 отримав поранення. Коли він спробував звернутися до ОСОБА_5 , той не подавав жодних ознак життя і не відповідав. Пізніше по рації надійшло повідомлення, що необхідні ноші, оскільки серед військових є загиблий.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що він перебував разом із ОСОБА_5 на позиції протягом доби, після чого відбув на іншу позицію для відпочинку. Під час перебування там він отримав від командира інформацію про обстріл позицій, де він раніше знаходився разом із ОСОБА_5 , та про наявність загиблих. 11 грудня 2022 року вранці він прибув на місце обстрілу та виявив там тіло ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_8 у наданих суду показаннях вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 16 год. 00 хв. він прибув на позиції, де стався обстріл. На місці удару, в окопі, перебувало тіло військовослужбовця ОСОБА_5 . За його словами, тіло мали евакуювати, але цього не зробили. Обстріл стався по спостережному пункту, де перебував ОСОБА_5 . Він залишався на місці загибелі протягом доби. Свідок підтверджував, що ОСОБА_5 був мертвий.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 411ЦПК Українисудові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Касаційна скарга представника ОСОБА_3 - адвоката Ангеліна І. І. не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Загальні вимоги до змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення передбачені статтею 318 ЦПК України, згідно з якою у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» статтю 317 ЦПК України викладено в новій редакції.

Статтею 317 ЦПК України передбачено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України та встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

Верховний Суд, звертає увагу, що вирішуючи справи про встановлення факту смерті особи, суди мають зважати на виняткове значення цього факту, з огляду на правові наслідки, пов`язані з ним.

За змістом статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов`язки) виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Внаслідок смерті відкривається спадщина.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вирішуючи справи про встановлення факту смерті особи, суди мають зважати на особливості розгляду справ у порядку окремого провадження.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина сьома статті 19 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Частиною другою статті 294 ЦПК України передбачене право суду з метою з`ясування обставин справи витребувати необхідні докази за власною ініціативою.

Вирішуючи в окремому провадженні справи про встановлення факту смерті особи, зокрема після 24 лютого 2022 року на тимчасово окупованій території України, під час ведення бойових дій, суди не можуть ігнорувати обставини, в яких опинилися заявники після повномасштабного військового вторгнення держави-агресора на територію України та об`єктивні складнощі, які можуть виникнути у них при наданні доказів на підтвердження відповідного факту.

Обов`язок держави розслідувати факти смерті особи, яка підпадає під її юрисдикцію, виняткове юридичне значення факту смерті особи; специфіка розгляду справ в порядку окремого провадження, зокрема особливої ролі суду при з`ясуванні обставин справи; об`єктивні складнощі, які можуть виникнути у заявників при наданні доказів для встановлення факту смерті особи після 24 лютого 2022 року на тимчасово окупованій території України, при веденні активних бойовий дій, у своїй сукупності дають підстави для висновку, що суди мають зважати на вказані обставини та, керуючись завданням цивільного судочинства, уникати формального підходу при вирішенні таких справ.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.

Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті його сина, ОСОБА_5 , суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку поданим доказам, дійшов достатньо обґрунтованого висновку про те, що заявником наведено достатньо аргументів та надано достатньо доказів, які з урахуванням положень статті 317 ЦПК України дають підстави для встановлення факту смерті військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька Волинської області, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі населеного пункту Підгородне Бахмутського району Донецької області під час проходження військової служби під час ведення бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області.

Крім того, факт смерті ОСОБА_5 підтвердили допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які безпосередньо перебували разом із ОСОБА_5 як під час вибуху внаслідок обстрілу, коли його було смертельно поранено, так і після того, як його тіло без ознак життя на місці удару перебувало в окопі.

Вказані обставини з достатньою вірогідністю підтверджують факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 . Приписи статті 317 ЦПК України судами правильно застосовані до спірних правовідносин, виходячи з встановлених обставин.

Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

Звернення заявника із заявою про встановлення юридичного факту у порядку окремого провадження узгоджується з позицією Великої Палата Верховного Суду, висловленою у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20), оскільки заявник не має іншої можливості одержати свідоцтво про смерть сина, яке посвідчує факт, що має юридичне значення, а чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення таких юридичних фактів.

З огляду на характер спірних правовідносин та встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, посилання заявника в касаційній скарзі на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19, від 02 квітня 2025 року у справі № 753/11685/24, від 02 квітня 2025 року у справі № 465/3147/22 є безпідставним, оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у зазначених постановах, а відповідні аргументи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди із встановленими обставинами справи та необхідності переоцінки доказів, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що суди прийняли судові рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, а саме Міністерство оборони України та військову частину, в якій ОСОБА_5 проходить службу, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки ні Міністерство оборони України, ні військова частина НОМЕР_1 , не оскаржували в касаційному порядку рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 01 липня 2025 року.

Матеріалами справи також підтверджується, що за клопотанням представника ОСОБА_1 - адвоката Кінах Я. В. ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2024 року військову частину НОМЕР_1 було залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи (т.1 а.с.134).

З урахуванням того, що інші наведені в касаційній скарзі доводи аналогічні доводам апеляційної скарги та були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який з дотриманням вимог статей 367, 368 ЦПК України перевірив їх та обґрунтовано спростував, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваних судових рішеннях, питання обґрунтованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Ангеліна Івана Ігоровича залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 01 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович