БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1355/25
Провадження № 2/497/993/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря судового засідання Мунтянової В.Р.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом через свого представника ОСОБА_2 в системі "Електронний суд" та просить постановити рішення, яким:

- зняти арешт нерухомого майна, квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , який був накладений Болградською районною виконавчою службою 12 грудня 2007 року згідно з постановою про арешт майна боржника серія АА №261709;

- зобов`язати Болградський відділ державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження - 6206851) від 12.12.2007 року, стосовно накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру, належну позивачу ОСОБА_1 .

Позивач свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 , є власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу №3174 від 30 липня 1999 року, посвідченого Болградською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого Болградським БТІ за №294 від 16.02.2000 р. Дані про право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вносились.

На початку травня 2025 року заявниця мала намір скористатися своїм правом власника та відчужити зазначену квартиру та для цієї мети звернулась до нотаріальної контори.

При вивченні правовстановлюючих документів на квартиру і витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виявилось, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження є запис відносно цієї квартири, що 12 грудня 2007 року було зареєстровано обтяження на квартиру, номер запису №6206851. Підстава обтяження постанова про арешт майна боржника, серія АА№261709 від 11 грудня 2007 року, винесена Болградською районною виконавчою службою.

Також, власником квартири вказано сина заявниці ОСОБА_3 , якому ніколи право власності на квартиру не належало.

Заявниця намагалась з`ясувати з приводу чого накладено обтяження на все її нерухоме майно, але нічого з цього приводу в Болградському відділі державної виконавчої служби пояснити не змогли.

У Єдиному реєстрі боржників її, позивача дані відсутні, отже вона не є боржником. Крім того, в Єдиному реєстрі судових рішень також немає жодного рішення суду, де б заявниця була боржником.

Арешт на належне позивачу майно заважає у реалізації її права на розпорядження майном, тому просить скасувати цю заборону на відчуження у вигляді арешту майна.

Зазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16.06.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про скасування арешту з нерухомого майна залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

23.06.2025 року представником позивача надано клопотання на виконання ухвали суду, до якого долучено докази про підтвердження вручення копії позовної заяви відповідачу (а.с.14-15).

Ухвалою від 23.06.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд на 09.09.2025 року о 09:00 годині (а.с.18), про що повідомлено сторін по справі (а.с.19).

Протокольною ухвалою суду від 09.09.2025 відкладено розгляд справи на 13.10.2025 о 12:00 годині за заявою представника позивача ОСОБА_2 (а.с.22). Окрім цього цією ухвалою було:

- зобов`язано Болградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконати ухвалу суду від 23.06.2025 року;

- витребувано з Одеського державного нотаріального архіву Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію рішення реєстратора: Болградська районна державна нотаріальна контора та/або постанову АА №261709 Болградська державна виконавча служба №8222/06-21 від 11.12.2007, що були підставою для накладення арешту на майно 12.12.2007 року №6206851 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_3

16.09.2025 на адресу суду від Одеського державного нотаріального архіву надішли матеріали виконавчого провадження витребувані судом на підставі ухвали суду (а.с.25-27).

В судове засідання призначене на 13.10.2025 року:

Позивач та його представник будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи - не прибули, на адресу суду представник подала заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, наполягали на задоволенні позовних вимог (а.с.32).

Представник Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) також до суду не прибув, на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Разом з цим повідомив, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 13.10.2025 року відсутні відкриті та непогашені виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача (а.с.29-30)

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу № 3174 від 30.07.1999 року позивачка ОСОБА_1 придбала у власність квартиру за адресою АДРЕСА_1 (а.с.8 зворотна сторона). Дані про право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вносились.

Згідно довідки КП Болградського бюро технічної інвентаризації від 05.05.2025 № 94 право власності на квартину за АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу № 3174 від 30.07.1999 року, зареєстровано Болградським БТІ за № 294 від 16.02.2000 року (а.с.6-зворотна сторона)

03 травня 2025 КП Болградського бюро технічної інвентаризації на ім`я позивача ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в Єдиному реєстрі заборон відчуження є запис відносно квартири, за адресою АДРЕСА_1 , 12 грудня 2007 року було зареєстровано обтяження на квартиру, номер запису №6206851. Постанова про арешт майна боржника, серія АА №261709 від 11 грудня 2007 року, винесена Болградською районною виконавчою службою (а.с.6), де власником вказано ОСОБА_3 .

В подальшому постановою Відділу державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції Одеської області від 11.12.2007 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження на підставі ухвали Болградського районного суду Одеської області від 07.12.2007 року накладено арешт на майно, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.12).

Згідно архівної довідки Одеського державного нотаріального архіву від 16.09.2025 №2391/0120 вбачається, що на підставі вищевказаної постанови Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, 12.12.2007 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.25-27).

На час розгляду судом позовних вимог ОСОБА_1 , начальником Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашинським В.І. повідомлено, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень, відкритих та непогашених виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках яких було би накладено арешт на виконанні не перебуває (а.с.29-30).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями статей 391, 396 ЦК передбачено, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до п.2 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено такий спосіб поновлення порушеного права, як скасування на підставі рішення суду запису про проведену державну реєстрацію обтяження речових прав.

Відповідно до ч. 2 ст.19 названого Закону - державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна та заборону вчинення будь яких інших дій пов`язаних ним, а тому вбачається, наявність порушення прав позивача, як власника майна щодо реалізації свого права, зокрема, права володіння та користування майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік підстав для зняття арешту з усього майна боржника виконавцем. Відповідно до ч. 5ст. 59 зазначеного Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки право позивача на розпорядження належним їй майном є порушеним, воно підлягає захисту у судовому порядку.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в ст. 391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі N 757/23139/18 (провадження N 61-14832св19).

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права та є різновидом негаторного позову (пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі N 372/2904/17-ц, провадження N 14-496цс18).

Судом з`ясовано, що виконавче провадження, в рамках якого був накладений арешт відсутнє, інших виконавчих проваджень відносно спадкодавця в АСВП не виявлено, проте арешт залишився не знятим.

Таким чином, вважаючи свої права як власника майна порушеними внаслідок існування арешту майна позивач має правові підстави для звернення до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наявність арештів нерухомого майна, є порушенням наведених вище прав власника майна, гарантованих йому державою Україна.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, враховуючи те, що позовні вимоги у цивільній справі в ході якої було застосовано заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру була розглянута, рішення суду набрало законної сили, необхідність арешту квартири відпала, а інших способів захисту прав відповідача немає, крім звернення з позовом про зняття арешту, тому вимоги позивача у цій справі є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Крім того, частинами 7, 9, 10 ст.158 ЦПК України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи; у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову, у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Враховуючи, що існування арешту перешкоджає позивачу реалізувати своє право на розпорядження майном, відсутність на виконанні будь-яких виконавчих проваджень, в тому числі в рамках якого було накладено арешт на все майно сина позивача, суд дослідивши усі наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відсутній будь-який спір щодо цього майна, відповідач визнав позов і обставини визнані стороною не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту з нерухомого майна задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна - квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , накладений Болградським державним управлінням юстиції згідно постанови АА№261709 від 11.12.2007, на виконання ухвали судді Болградського районного суду Одеської області від 07.12.2007 року справа №22-ц-1567, реєстраційний номер обтяження 6206851, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, зареєстровано обтяження 12.12.2007 року реєстратором: Болградська районна державна нотаріальна контора.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.В.Кодінцева