КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року місто Київ

справа №759/18123/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року та за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року про залишення без задоволення заяви про відшкодування витрат на правову допомогу, ухвалені під головуванням судді Єросової І.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив:

визнати неправомірними дії відповідача по нарахуванню йому заборгованості, яка на день відключення становить 4032,26 грн.;

визнати неправомірними дії відповідача по нарахуванню йому заборгованості, яка на 29 серпня 2024 року становить 3536,18 грн.;

визнати дії відповідача по відключенню 01 серпня 2024 рокувід електропостачання квартири АДРЕСА_1 неправомірними;

зобов`язати відповідача негайно та безоплатно відновити електропостачання до квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог посилався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Вказував, що 01 серпня 2024 року він, повернувшись додому виявив відсутність електроенергії у його квартирі.

Зазначав, що консьєржка йому повідомила, що загальне світло у домі не вимикалося, а до нього приходило двоє чоловіків з їїслів з компанії «YASNO».

Вказував, що того ж дня він зателефонував до ТОВ «Київські енергетичні послуги» і оператор йому повідомив, що його квартиру було відключено за борги у розмірі 4032,26 грн.

Зазначав, що 01 серпня 2024 року він сплатив 1350 грн.

Вважає, вимоги відповідача щодо заборгованості з безпідставними та відповідно протиправними дії щодо відключення його квартири від енергопостачання.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 рокузаяву ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» про відшкодування витрат на правову допомогу залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

На обґрунтування вимог посилався на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що постачальник електричної енергії самостійно не виконує роботи з припинення/відновлення електропостачання, вказані послуги здійснює ОСР - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Вказував, що суд першої інстанції не зазначив, що він у своїх поясненнях вказав суду на невідповідність попередження про припинення постачання електричної енергії за №35181/3/01/1 від 17 червня 2024 року наданого разом з відзивом ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», яке начебто направлялася на його адресу, але адресоване іншій особі ( ОСОБА_3 ), яке він не отримував та в якому попереджалося про припинення постачання електричної енергії виключно в зв`язку з заборгованістю, яке не відповідало вимогам пп.2 п.7.5 ПРРЕЕ, оскільки у ньому не було зазначено усіх необхідних вимог, а саме щодо суми заборгованості та період, за який ця заборгованість виникла.

Зазначав, що фактом відключення/припинення електропостачання до його квартири порушуються його права власника на житлове приміщення.

Посилався на те, що відповіддю НКРЕКП від 26 грудня 2024 року на його інформаційний запит було проінформовано, що він не укладав будь-які договори, ані з відповідачем, ані з ТОВ «Київські енергетичні послуги», що підтверджує факт відсутності заборгованості, оскільки сторони не дійшли домовленості по всіх істотних умовах, включаючи ціну товару.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача на його користь 5000 грн. витрат на правову допомогу.

На обґрунтування вимог посилався на те, що діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Вказував, що судові витрати, які він поніс у зв`язку із розглядом справи в Святошинським районному суді міста Києва складаються з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн., що підтверджується актом наданих послуг №136 від 25 квітня 2025 року.

23 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду від відповідача ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

14 серпня 2025 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому ОСОБА_1 просив відмовити у стягненні витрат на правову допомогу.

18 серпня 2025 року позивач подав відповідь на відзив відповідача.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач доводи своєї апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» підтримав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове зсідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,згідно з реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 05листопада 2009 року №0015874, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

З наданих позивачем документів - копії журналу відвідувачів вбачається, що 01 серпня 2024 року у будинок за адресою: АДРЕСА_1 приходило двоє чоловіків з їх слів з компанії «YASNO».

Звертаючись до суду з даним позовом до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» позивач посилався на те, що він вважає дії відповідача по нарахуванню йому заборгованості за електроенергію та процедуру відключення його квартири АДРЕСА_1 від електропостачання незаконними.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на те, що вінне є належним відповідачем у справі, оскільки є оператором системи розподілу і водночас не може бути постачальником послуг до помешкання позивача, а тому не постачає електричну енергію, не зараховує платежі за спожиту електричну енергію та не проводить дій щодо відключення електроенергії. Вказував, що з 06 листопада 2009 року позивач не звертався до відповідача з ініціюванням укладення договору, однак до моменту відключення квартири від електропостачання користувався послугами з споживання електроенергії.

Позивач, з метою з'ясування обставин припинення постачання електричної енергії до його квартири 18 лютого 2025 року звернувся до ТОВ «Київські енергетичні послуги» з запитом.

Листом від 25 лютого 2025 року №25/4/12/М-12961 ТОВ «Київські енергетичні послуги» повідомило позивача, що ТОВ «Київські енергетичні послуги» було отримано від попереднього електропостачальника (ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») дані споживача, згідно з якими у товаристві для розрахунків за спожиту електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 з 01 січня 2019 року відкрито особовий рахунок на ім`я фізичної особи. ТОВ «Київські енергетичні послуги» проводить нарахування за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до вимог ПРРЕЕ, на підставі даних про обсяги спожитої електроенергії, переданими оператором системи розподілу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» за відповідними тарифами. У зв`язку з наявною заборгованістю за спожиту електроенергію ТОВ «Київські енергетичні послуги» рекомендованими листами у лютому та червні 2024 року надсилав через AT «Укрпошта» попередження про припинення постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , в яких зазначено суму заборгованості за електроенергію та термін її виникнення. Оскільки заборгованість за спожиту електроенергію зазначену у попередженні про припинення постачання не було сплачено, товариство скористалося своїм правом та звернулося до ОСР для відключення електроустановки споживача від електричної мережі. За наявною у постачальника інформацією, 01 серпня 2024 року постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 припинено. У листі зазначено, що постачальник електричної енергії самостійно не виконує роботи з припинення/відновлення електропостачання. Перелічені вище послуги здійснює ОСР - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

У вказаному листі ТОВ «Київські енергетичні послуги» зазначило, що для відновлення електропостачання до помешкання необхідно сплатити у повному обсязі заборгованість за електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 та звернутися до центру обслуговування клієнтів (енергоофісу «YASNO») ТОВ «Київські енергетичні послуги» або через електронну адресу контакт-центру , з метою отримання рахунка для оплати вартості робіт з повторного підключення до електромережі. Після оплати зазначеного рахунка буде сформована відповідна заявка до ОСР.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року №2019, Загальними зборами акціонерів ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» від 13 листопада 2017 року прийнято рішення про реорганізацію ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» шляхом виділу з нього ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Згідно з п.2.3 Статуту ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі», товариство є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» в частині переданих йому майна, прав та обов'язків згідно з розподільним балансом, а також в частині прав та обов'язків, що визначені абзацом 22 частини 13 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», відповідно до якої у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов?язків: пов?язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією; за укладеними договорами про приєднання до електричних мереж; за укладеними договорами спільного використання технологічних електричних мереж; за договорами, укладеними з державним підприємством, що провадить діяльність з оптового постачання електричної енергії, судовими рішеннями, прийнятими у справах щодо цього підприємства; за кредитними договорами, договорами застави, поруки, обумовленими провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами; за зобов?язаннями, пов?язаними з купівлею-продажем, ремонтом, будівництвом та іншими операціями з майном, яке забезпечує діяльність оператора системи розподілу.

З 01 січня 2019 року ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є Оператором системи розподілу (ОСР), здійснює ліцензійну діяльність виключно щодо розподілу (передачі) електричної енергії та у своїй діяльності керується чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку енергії (ПРЕЕ), затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 14 березня 2018 року №312, Кодексом систем розподілу (КСР), затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №310, та іншими нормативно-правовими актами у цій сфері. Законом України «Про ринок електричної енергії» визначено, що оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

До функцій ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» як оператора системи розподілу належить: ???забезпечити недискримінаційний доступ до системи розподілу; ???надавати послуги з розподілу електричної енергії з дотриманням встановлених показників ???надавати послуги з приєднання до системи розподілу відповідно до кодексу систем розподілу; ???здійснювати планування розвитку системи розподілу з урахуванням заходів 3 енергоефективності, управління попитом та можливостей використання розподіленої генерації та установок зберігання енергії; довгострокову спроможність систем розподілу задовольняти обґрунтований попит на розподіл за допомогою перспективного планування заходів та інвестицій для забезпечення достатньої потужності системи розподілу та надійності її функціонування; 6) забезпечувати безпечне, надійне та ефективне функціонування систем розподілу з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища; 7) забезпечувати користувачів системи інформацією, необхідною для ефективного доступу та використання системи розподілу; ???забезпечувати комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної ???розробляти типові графіки (профілі) навантаження для певних категорій споживачів відповідно до кодексу комерційного обліку; 10) виконувати інші функції, передбачені нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Враховуючи вище зазначене, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є оператором системи розподілу і водночас не може бути постачальником універсальних послуг до помешкання позивача, що суворо заборонено чинним законодавством України.

Відповідно до господарської діяльності, функцій, прав та обов?язків ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» не постачає електричну енергію, відповідно не здійснює нарахування чи обрахунок електричної енергії, також, відповідач не зараховує платежі за спожиту електричну енергію з 01 січня 2019 року на свої банківські рахунки.

Згідно зі статтею 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України.

ТОВ «Київські енергетичні послуги» є електропостачальником, на якого відповідно до пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» покладено функції постачальника універсальної послуги, у межах якої, зокрема, надається послуга з постачання електричної енергії побутовим споживачам у тому числі і до помешкання позивача.

Таким чином, нарахування та обрахунок електричної енергії покладено на ТОВ «Київські енергетичні послуги», тоді як ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є оператором системи розподілу, який відповідає за передачу електроенергії до споживачів, а не за її продаж та нарахування.

Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Частиною 2 ст.51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати коло відповідачів у справі, предмет та підстави позову.

При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.

Позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом про визнаннянеправомірними дій відповідача по нарахуванню йому заборгованостіза електроенергію та відключенню йогоквартири від електроенергії, зобов`язання відновити електропостачання до квартири АДРЕСА_1 пред`явив вимоги до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Суд першої інстанції встановивши, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» не постачає електричну енергію, відповідно не здійснює нарахування чи обрахунок електричної енергії, а вказані дії покладено на ТОВ «Київські енергетичні послуги», яке є електропостачальником, на якого відповідно до пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» покладено функції постачальника універсальної послуги, у межах якої, зокрема, надається послуга з постачання електричної енергії побутовим споживачам у тому числі і до помешкання позивача, дійшов вірного висновку, що позов пред'явлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Стаття 375 ЦПК України встановлює, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо апеляційної скарги відповідача ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року, колегія суддів виходить з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення без задоволення заяви ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, щоПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» не надано доказів здійснення фактичної оплати витрат на правову допомогу (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

30 квітня 2025 рокувідповідач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернувся до суду першої інстанції із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив стягнути з позивача 5000 грн. витрат на правову допомогу.

На підтвердження витрат на правову допомогу відповідач надав: довіреність №49/2025 від 21 січня 2025 року, договір №3443-ДКЕМ про надання правничої допомоги від 01 січня 2024 року, витяг з Єдиного державного реєстру адвокатів України, акт приймання-передачі виконаних послуг №136 від 25 квітня 2025 року, акт приймання-передачі виконаних послуг№136 від 25 квітня 2025 року на суму 5000 грн.

03 червня 2025 року ОСОБА_1 подав до Святошинського районного суду міста Києва клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, заявлену представником ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», в якому просив відмовити у задоволенні клопотання про стягнення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції Українизакріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої -четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п'ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі№742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені у заяві ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. є завищеними.

Беручи до уваги складність справи, обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» робіт, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, колегія суддів дійшла висновку про доведеність понесених ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 3000 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., колегія суддів вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

Безпідставними є посилання суду першої інстанції на відсутність доказів оплати ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» послуг адвоката, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна позиція викладена у постановами Верховного Суду у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року підлягає скауванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» про відшкодування витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року - залишити без змін.

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року - задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про відшкодування витрат на правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», місцезнаходження: місто Київ, вул. Новокостянтинівська, 20, витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: